Hei!
Ajutor!
Ajutor! Ajutor!
Filme, Filme Online, Jocuri, Seriale, Seriale Online, Tv Online, Jocuri Online, Poze Funny, Programe si multe altele DOAR AICI PE: WwW.Cosul-De-Gunoi.Do.Am
La naiba.
Bine, bine, bine. Bine.
Bine. Ce era? Care este numărul? Care este numărul?
1-2-1...
La naiba!
Unde este?
- 911. Vă rog așteptați. - Nu! Stai! Te rog!
- Da. 911. - Alo. Sunt îngropat.
Trebuie să mă ajutați. Trebuie să mă ajutați. Nu pot să respir.
- Dle? - Sunt îngropat într-un coșciug.
Vă rog, ajutați-mă.
- Trimiteți pe cineva să mă găsească. - Dle, mai rar.
- Cum vă numiți? - Paul. Paul Conroy.
Bine, dle Conroy. Îmi puteți spune locația în care vă aflați?
Nu știu. Sunt într-un coșciug.
Nu știu unde. Vă rog, ajutați-mă. Sunt speriat.
- Sunteți într-un coșciug? - Da.
Unul din acelea vechi, de lemn.
- Sunteți la o firmă de înmormântări? - Nu. Nu. Nu.
Nu știu. Nu.
Cum mă sunați acum?
Ce?
Dacă sunteți îngropat într-un coșciug, de unde mă sunați?
De la un telefon mobil. Era un telefon mobil vechi în coșciug.
- Mă sunați de pe telefonul dvs mobil? - Da.
Da. Da. Nu, nu. Nu este telefonul meu mobil,
dar, da, sun de la un telefon mobil.
Era un telefon mobil în coșciug când ați intrat?
Da. Ce?
- Nu am intrat eu. - Cum ați ajuns în coșciug, dle?
- Am fost pus aici. - În coșciug?
Da. Vă rog, ajutați-mă.
- Și spuneți că coșciugul este îngropat? - Da. Da.
Eu sunt șofer de camion. Sunt american.
Este cald aici și nu pot să respir.
- Vă rog. - Cunoașteți locația în care sunteți, dle?
V-am spus, undeva în Irak.
- Vă rog, ajutați-mă. - Irak?
Da, sunt șofer de camion. Sunt american. Lucrez la CRT.
- Sunteți soldat, dle? - Nu, vă rog, trebuie să mă ascultați.
Sunt șofer de camion. Sunt american.
Sunt un contractor civil care lucrează în Irak. Am fost atacați în Baqubah.
Și ei... i-au împușcat pe toți.
- Pe cine au împușcat, dle? - Pe toți ceilalți șoferi.
Spuneți că asta s-a petrecut în Irak? Țara Irak?
Da. Vă rog, ascultați-mă, bine? Ascultați-mă.
Mi-au dat un număr de siguranță care era în portofelul meu și acum nu știu unde este.
Dle Conroy, aici sunt urgențele din Youngstown, Ohio.
- Ohio? - Da, dle.
Nu știu cum ați sunat aici...
dacă sunteți într-o altă țară, dar dacă vreți,
vă pot face legătura Departamentului Șerifului.
Nu înțelegi. Las-o baltă.
Bine, bine, bine. Bine, bine.
Răspunde, răspunde, răspunde.
Răspunde.
Vă mulțumesc că ați sunat la familia Conroy. Nu suntem acasă acum.
Vă rog lăsați un mesaj după ton. Mulțumesc!
Da, Linda. Linda, dragă, eu sunt.
Am nevoie... am nevoie ca tu... am nevoie ca tu să contactezi Garda Națională imediat,
sau Pentagonul.
Spune-le că am fost atacați în provincia Diyala, în Baqubah.
Trebuie să mă găsească. Bine?
Te rog, iubito, trebuie să-i ajuți să mă găsească.
- Bună, sunt Linda. - Nu!
Vă rog lăsați un mesaj. Vă mulțumesc și vă doresc o zi minunată.
Linda! Linda, am nevoie să mă suni imediat, bine?
Sună-mă la numărul ăsta. Este o urgență.
Sună-mă la numărul care îți apare chiar acum pe ecran. Bine?
Nu știu ce naiba se petrece, dar...
Sunt îngropat într-o cutie.
Nu pot să respir aici înăuntru.
Sună-mă când poți. Te rog, dragă.
Ce oraș și ce stat, vă rog?
Nu știu. FBI, oriunde ar fi.
Aveți un oraș anume unde ați dori să vi se dea legătura?
Oriunde. Orice oraș. Fă-mi doar legătură cu FBI.
Dle, am birourile FBI din Boston,
Chicago, New York, Philadelphia...
- New Haven... - Nu contează.
Orice oraș, oriunde. Făceți-mi legătura, vă rog.
Îmi pare rău, dar nu am voie să fac asta.
- Chicago! Bine? Chicago! Bine? - Nu este nevoie să fiți grosolan, dle.
Vă rog așteptați.
Numărul pe care l-ați solicitat...
3-1-2
- 4-2-1 - La naiba!
6-7-0-0
poate fi apelat cu o taxă suplimentară de 25 cenți
apăsând tasta 1.
Biroul din Chicago. Agent special Harris.
- FBI? - Da, FBI, dle.
Bine. Sun din Irak.
Sunt îngropat undeva în deșert. Am nevoie să mă ajutați.
Mai încet, dle.
- Când ați fost în Irak? - Acum.
Acum. Sunt acolo acum. Sunt șofer de camion.
Lucrez la CRT. Sunt aici de nouă luni.
- Îmi puteți spune numele, dle? - Paul Conroy.
Paul Conroy.
Da.
Bine, Paul, explică-mi ce se petrece.
În regulă, în regulă. Bine.
În regulă, eu și cu un convoi de alți șoferi de camioane
aduceam niște provizii de bucătărie unui centru al unei comunități.
Niște copii au început să arunce cu pietre în camioane.
Apoi un dispozitiv exploziv improvizat a aruncat în aer
unul dintre celelalte camioane.
Apoi au apărut niște tipi din spatele caselor
și au început să tragă în toată lumea, acolo pe stradă.
- Spre tine s-a tras? - Nu știu.
Nu știu. Eram în spatele convoiului.
Cred că am fost lovit în cap de una din...
De una dintre pietre și mi-am pierdut cunoștința,
ăsta este ultimul lucru pe care mi-l amintesc.
Apoi m-am trezit aici, inchis într-un coșciug.
- Cine te-a pus acolo? - Bănuiesc că cine ne-a atacat.
- Niște copii? - Nu. Nu, nu, nu, nu, nu.
Copiii... copiii aruncau cu pietre în noi.
Tipii ăia, irakieni, insurgenți. Nu știu, naibii.
Ei doar... au apărut și au început să tragă în toată lumea...
chiar acolo pe stradă.
Credeam că ai spus că nu au tras spre tine.
Nu au tras! Nu știu. I-au împușcat!
Dle, va trebui să te oprești din țipat.
Tip pentru că nu mă asculți!
Am nevoie să mă ajuți!
Bine. Bine, bine. Am înțeles.
Poți afla locația telefonului? GPS sau altceva?
De ce nu te-au împușcat?
Nu știu. Nu am nicio idee. Nu au făcut asta. Asta e tot ce știu.
Care este numărul asigurărilor tale sociale, Paul?
De ce?
De ce? Cui îi pasă?
Sunt îngropat în mijlocul afurisitului de deșert,
cui îi pasă care este numărul asigurărilor mele sociale?
Sunt cetățean american. Trimite pe cineva să mă găsească. Te rog!
Ai vreo idee unde...
Ce? Așteaptă, așteaptă. Nu te aud.
Ce ai... Așteaptă, așteaptă. Nu, nu, nu. Nu pot...
Rahat!
La naiba.
Haide.
Vă mulțumesc că ați sunat la Creștin, Roland & Thomas.
Cu cine să vă fac legătura?
Cu oricine. Vreau să vorbesc cu oricine, imediat.
- Este o urgență. - Cine este, vă rog?
Sunt Paul Conroy.
Lucrez ca șofer pentru voi. Vă sun din Irak.
- Convoiul meu a fost atacat. - Dle, dacă asta este o situație de criză,
trebuie să apelați numărul de siguranță pe care...
Știu. Știu. Știu.
Nu îl mai am. Mi l-au luat oamenii.
Cine l-a luat, dle?
Nu știu... nu știu. Irakienii, cred. Am leșinat.
O să vă fac legătura cu Alan Davenport.
- Cine este? - Directorul de personal. Așteptați, vă rog.
Personal? Nu, nu, nu, nu! Așteaptă, așteaptă, așteaptă!
La CRT, lucrăm împreună cu clienții noștri
ca să găsim soluții eficiente și fiabile
la provocările care apar în această economie globală în plină dezvoltare.
Așa cum...
Ați sunat la Alan Davenport,
Director de personal la Creștin, Roland & Thomas.
Vă rog să lăsați numele și adresa după ton,
și vă voi suna înapoi cât se va putea de curând.
Sunt Paul Conroy. Sunt din Hastings, Michigan.
Lucrez ca șofer pentru CRT.
Convoiul meu a fost atacat de către teroriști sau insurgenți. Nu știu.
Nu știu cine erau. Și sunt închis.
Sunt îngropat într-un coșciug în pământ și am nevoie de ajutor.
Vă rog trimiteți pe cineva să mă ajute. Vă implor.
Cred că sunt în Baqubah în provincia Diyala.
Nu sunt sigur. Vă rog. Vă rog trimiteți ajutoare imediat.
Nu pot să respir aici înăuntru. Nu pot să respir.
Nu am știut pe cine altcineva să sun. Vă rog trimiteți...
La naiba! La naiba!
La naiba!
Haide.
Alo? E cineva acolo?
Alo?
- Alo? - Respiri sau nu respiri, americanule?
- Respiri sau nu respiri? - Așteaptă, așteaptă. Stai... așteaptă.
Nu știu ce spui. Cine este la telefon?
Americanul poate sau nu să respire?
Nu, nu pot să respir. Vă rog scoateți-mă de aici.
- Să te scoatem? - Da, da. Scoateți-mă de aici.
Scoateți-mă de aici. Vă rog ajutați-mă.
- Soldat. - Nu, nu. Nu sunt soldat.
Sunt șofer de camion. Doar un contractor.
- Contractor? - Da, da, contractor.
Doar atât. Nu sunt soldat.
- Mercenar la Blackwater - Nu. Nu lucrez pentru Blackwater.
Nu sunt un contractor de securitate. Sunt doar un șofer de camion. Doar atât.
- Ești american? - Da.
Atunci ești soldat.
Nu, nu sunt.
Sunt aici, neînarmat. Dar voi tot ați tras în noi.
În cap și în gât, ca să nu mai spuneți alte minciuni.
Nu, nu mint. Toți eram șoferi.
- Ce conduceați? - Camioane. Camioane.
Camioanele pe care le vezi aducând provizii.
Asta sunt eu. Suntem noi. Doar atât. Nu sunt soldat. Șofer de camion.
- Cinci milioane, bani. - Ce?
Cinci milioane bani, în seara asta la ora 9:00 pm. sau vei rămâne acolo.
Îngropat precum un câine.
- Cinci milioane $? De la cine? - De la familia ta.
Familia mea nu are cinci milioane $. Dacă ar fi avut, nu aș fi fost aici.
De la ambasadă.
Nu știu. Da, da, de la ambasadă.
Dacă îmi dai drumul de aici îți vor da banii. Da.
9:00 pm. Cinci milioane, bani.
Dumnezeule. Care este numărul tău?
- Ce oraș și nume abonat, vă rog? - Hastings, Michigan.
O caut pe Donna Mitchell.
Am două Donna Mitchells, dle.
Una pe strada Federal și una pe strada Ardmore.
Strada Ardmore. Cred. Nu. Rahat!
Nu știu. Da, fă-mi legătura cu aceasta.
- Strada Ardmore? - Da, strada Ardmore.
Vă rog așteptați numărul.
Numărul pe care l-ați solicitat...
269-148
1998 poate fi...
Haide.
Unde este toată lumea?
- Alo? - Donna, sunt Paul.
- Hei. Ce mai faci? - Bine.
Trebuie să vorbesc cu Linda. Ea nu răspunde la telefon.
Am o problemă.
Sunt ținut ostatic de un grup care...
Te-am păcălit. Nu sunt acasă.
Dar dacă lași un mesaj, o să te sun înapoi imediat cum revin. Pa.
Donna, trebuie să vorbesc cu Linda. Este o urgență.
Spune-i să mă sune. Folosește *69 ca să afli numărul acestui telefon
și pune-o să mă sune la numărul ăsta, bine?
- Paul? - Donna.
- Ce vrei? - Vreau să vorbesc cu Linda. Unde este?
Nu știu. Nu am vorbit cu ea întreaga zi, sun-o pe mobil...
- Ești la computer acum? - Da. De ce?
Bine, am nevoie să cauți un număr de telefon pentru mine de la Departamentul Statului.
Paul, tocmai mă duceam la supermarket. Eu chiar...
Te rog, te rog, te rog. Caută numărul pentru mine.
- Este totul în regulă? - Nu! Nu este totul în regulă!
- Caută numărul de telefon pentru mine. - Nu țipa naibii la mine...
- Nu țip la tine, Donna. - Ba da, tipi.
Nu, nu țip. Doar caută-mi afurisitul de număr!
Dă-mi numărul! Dă-mi afurisitul de număr!
La naiba!
Târfă proastă!
La naiba!
Du-te naibii, târfă! Du-te naibii!
Du-te naibii!
- Ce? - Donna, îmi pare rău că am țipat la tine.
Nu trebuia să fac asta.
O să te mai rog o dată să îmi cauți numărul,
și dacă nu o să faci asta, o să mor.
- Ce? - Te rog, nu am timp să explic.
- Numărul. - Bine, așteaptă.
- Bine. Departamentul Statului. - Da.
- Este 202... - 202.
- 134... - 134.
- 4750. - 4750?
- Da. - Bine. Du-te naibii.
Departamentul Statului.
Sunt un cetățean american care lucrează în Irak. Am fost luat ostatic.
- Trebuie să vorbesc cu cineva urgent. - De unde sunați, dle?
Din Irak. Sunt șofer de camion. Lucrez pentru CRT. Creștin, Roland & Thomas.
Convoiul meu a fost atacat și sunt ținut ostatic pentru recompensă.
- Răpitorii sunt cu dvs? - Nu. Sunt îngropat undeva.
- Sunteți îngropat? - Da. Da, într-un coșciug.
Este o cutie de lemn, o cutie veche de lemn.
Ați încercat să contactați armata de acolo?
Mi-au dat un număr la care să sun, un număr de siguranță.
- Dar oamenii mi l-au luat. - Oamenii care te țin ostatic?
- Da. Da. Da. - Nu știu.
- Așteptați. Să vă fac legătura cu... - Nu, nu mă pune în așteptare! Nu!
- Rebecca Browning. - Alo?
Da, alo. Tocmai am fost informată despre situația dvs.
Da, situația mea.
Rămân fără timp iar voi mă puneți în continuu în așteptare.
- Ce naiba este în neregulă cu voi? - Îmi pare rău.
Să nu îți pară. Ajută-mă doar.
Am câteva întrebări pentru tine, dle Conroy.
Cred că glumești.
Este important să obțin aceste informații.
- Va ajuta la încercarea de salvare... - Așteaptă, așteaptă. Stai, stai. Așteaptă.
- De unde îmi știi numele? - Scuză-mă?
Numele meu, nu ți l-am spus. Nu i l-am spus nici celuilalt tip.
Ce se petrece?
Am primit un telefon de la un reprezentant al CRT. I-ai lăsat un mesaj?
- Da? - Ne-a contactat imediat.
Dacă știți ce naiba se petrece,
atunci ce ați făcut să mă scoateți de aici?
Ei bine, nu putem face multe din Washington.
Deci asta e? Ar trebui să stau aici să putrezesc
pentru că nu puteți face multe?
- Nu. - Atunci ce?
Trebuie să știu unde erați când a fost atacat convoiul.
- În Baqubah, în provincia Diyala. - Bine.
Ai luat legătura cu răpitorii?
Da. Tipul a spus că vrea cinci milioane până la ora 9:00 diseară.
Bine, sau...
Sau mă va duce la SeaWorld.
- Ce naiba crezi, dnă? - O să facem tot ce putem.
Așadar o să plătiți? Da?
- Nu. Nu putem face asta. - Așteaptă, stai. De ce?
Politica guvernului SUA
este de a nu negocia cu teroriștii.
Nu politica guvernului SUA! Dnă?
Doamnă, haide...!
Stai într-un birou cu aer condiționat, este ușor pentru tine să spui asta.
Nu tu ești închisă într-un coșciug, îngropată într-un afurisit de deșert!
- Îți înțeleg frustrarea... - Frustrarea?
Doamnă, o să mor naibii aici înăuntru. Înțelegi asta?
- Alo? - Sunt aici.
Atunci spune ceva. Spune-mi cum mă puteți scoate de aici.
Bine.
Care este numărul telefonului de la care suni?
- Nu știu. Nu ți-a apărut pe ecran? - Nu. Apare ca necunoscut.
Spune-mi, îți poți aminti un număr?
Da. Nu. Am un... am un creion.
- Bine, scrie asta. - Bine, o secundă.
În regulă. Spune.
- 410... - Da.
195...
- 5453. - 5453.
- Al cui număr este? - Al lui Dan Brenner.
El este comandantul grupului care răspunde de ostatici din Iraq.
Grupul care răspunde de ostatici?
Înființat în 2004 pentru a rezolva situații precum a ta.
Situații. Îmi place când îi spuneți așa.
- Ai scris numărul? - Da.
Bine. Acum așteaptă, o să îți fac legătura cu el acum.
- Ar trebui să aștepte telefonul tău. - Ce zici de media? Vreau să-i sun.
Nu, nu suna la presă.
- Repet, nu suna la presă. - De ce?
- Doar va complica lucrurile... - Asta este o prostie.
- Îți acoperi doar spatele. - Nu, îl acopăr pe al tău.
Nu cauți ceva ce nu știi că lipsește.
Toți cei care trebuie să știe despre asta știu deja.
- Am nevoie de orice ajutor. - Rămânem fără timp, Paul.
Din cauza aia trebuie să îl contactezi pe Dan Brenner imediat.
Bine.
Îți fac legătura acum.
- Brenner - Dan Brenner?
- Ești Paul Conroy? - Da, eu sunt, eu sunt. Sunt Paul.
Paul, am fost informat de ce se petrece.
Vreau să știi că încercăm deja să te scoatem de acolo.
Mulțumesc, Dumnezeule.
Mi s-a spus că avem timp până la 9:00 pm. Este corect?
- Așa a spus. - În regulă.
Asta nu ne lasă mult timp.
Ca să știu că am înțeles corect, răpitorii te-au îngropat în pământ?
Da. Este un coșciug vechi, din lemn.
Bine. Bănuiesc că de vreme ce ai semnal la telefonul mobil,
nu ești îngropat la mai mult de 1 metru sub pământ.
Da, nu știu. Poate.
Cum stai cu bateria? Cât îți arată că mai ai?
- Este doar la mai puțin de jumătate. - Bine. Trebuie să conservi bateria.
Cea mai bună șansă a noastră să te găsim e să îți urmărim semnalul telefonului mobil.
- Soneria e setată pe vibrații sau cu sonor? - Pe vibrații.
Vreau să apeși și să ții apăsat tasta *
ca să schimbi să fie cu sonor. Va consuma mai puțină baterie.
- Cum fac cu bricheta mea Zippo? - Ai o brichetă?
- Da. - Folosește-o ca să cauți semne...
- Logo-uri, orice poți găsi. - Nu va consuma din oxigen?
Nu îți fă griji despre asta acum. Încearcă doar să găsești...
- Este întuneric aici fără ea. - Înțeleg, Paul.
Încearcă să găsești ceva acolo înăuntru
care ar putea indica unde a fost construit coșciugul.
- Trebuie să vă grăbiți. - Lucrăm cât de rapid putem, Paul.
Știi dacă au fost alți supraviețuitori?
- Din convoi? - Da.
Este încă neclar în acest moment.
Am vrut doar să îmi ajut familia. Atâta tot.
Nu am știut că va fi așa acolo.
Nu cred că a știut niciunul dintre noi.
- El este. Sună. - Răpitorul?
- Da. Ce ar trebui să fac? - Îi cunoști numărul?
- Da. - Dă-mi-l.
- Bine. Dar apelul? - Dă-mi mai întâi numărul.
- O să închidă. - Răspunde la telefon.
- Eu... bine. - Este în regulă, răspunde la telefon.
Alo! Alo.
2 ore; 4 minute.
- Trebuie să-mi dai mai mult timp. - Ai vorbit cu cei de la ambasadă?
- Îți dau banii? - Da, da, am vorbit cu cineva.
Cu cineva din guvern. Au spus că nu vor plăti banii.
- Nu or să plătească? - Nu.
Au spus că nu negociază cu teroriștii.
Teroriști? Eu sunt terorist?
Da. Da. Ești un terorist, nemernicul naibii.
Pentru că tu ești îngrozit eu sunt terorist?
Ce ți-am făcut eu vreodată?
- Făcut vreodată? - Da.
Da. Sunt aici din cauza slujbei, ca să câștig bani.
- Atâta tot. - Am avut o slujbă până ați venit voi.
- Acum familia mea nu mai are nimic. - Nu este din vina mea!
Atacul din 11 septembrie nu a fost din vina mea, dar voi sunteți aici.
Saddam nu a fost din vina mea, dar voi sunteți încă aici.
Ți-am spus că sunt aici să lucrez. Să ajut la reconstrucție.
Să reconstruiești ceea ce voi ați distrus.
Oprește-te! Oprește-te! Te rog, oprește-te! Sunt doar un tip, un șofer de camion, bine?
Nu sunt cineva care ia vreo decizie în legătură cu ceva.
Vreau doar să mă duc acasă.
Alo?
- Fă un film. Un film pentru răscumpărare. - Da, da!
O să fac o înregistrare video. Dacă mă lași să plec, o să fac o înregistrare video.
Nu. Fă acum filmul.
- Ce? Cum? - Folosește camera telefonului.
La picioare. Citește biletul din cutie de la picioare.
- Nu îl văd. - La picioare.
- Citește biletul din cutie. - Bine, bine.
- Dacă fac înregistrarea, mă lași să plec? - Doar dacă primim banii.
Nu va plăti nimeni 5 milioane $ pentru mine.
Acceptăm mai puțin. Un milion, bani.
Dacă or să plătească, mă lăsați să plec?
Un milion, bani.
Vă mulțumim că ați sunat la familia Conroy. Nu suntem acasă acum.
Vă rog lăsați un mesaj după ton. Mulțumesc!
Ne pare rău, apelul dvs nu a putut fi realizat. Vă rog, formați din nou.
Rahat.
- Paul? - Uite numărul lui.
- Așteaptă. În regulă, spune. - Bine. Așteaptă.
Este 07-902-24-921.
Bine. Asta este foarte important, Paul. Dacă nu folosesc o linie clonată,
ar trebui să aflăm în câteva minute de unde sună.
Bine. Dar eu? Îmi puteți localiza semnalul telefonului?
Ne este foarte greu cu al tău.
Pare să fie o linie EDS,
probabil printr-o companie egipteană.
Ce înseamnă asta?
Că nu va fi ușor.
Vrea să fac o înregistrare video pentru răscumpărare.
Nu. Amână cât poți.
Dacă asta mă scoate de aici, o fac.
Ultimul lucru pe care îl vrem este ca asta să ajungă la Al Jazeera.
- Îl vrem? - Da.
Asta se poate transforma într-un incident internațional.
Doar de asta vă pasă, nu-i așa? De mine nu vă pasă?
- Ne pasă. - Cum rămâne cu mine?
Ne pasă, Paul, ne pasă. Din cauza asta suntem aici.
Nu, nu, nu, nu vă pasă! Nu vă pasă de mine.
Nu vă pasă de niciunul dintre noi.
Am avut opt prieteni care au fost uciși acolo, șase dintre ei astăzi.
- Ascultă, Paul. Tu tocmai... - Nu avem nicio armă, sau blindaj.
- Nimic. - Asta pentru că nu sunteți soldați.
Spune asta oamenilor care m-au închis în cutia asta!
Paul, ascultă.
Spune asta oamenilor care mi-au împușcat prietenii!
- Facem tot ce putem. - Nu, nu faceți! Nu faceți asta!
- În regulă, calmează-te. - Sunt aici de nouă luni.
Știu cum funcționează. Vouă vă pasă
doar de planurile voastre secrete și de politicile voastre ascunse.
Știi, dacă eram diplomat,
sau un ostatic care lucram cu grupul vostru, sau cum naiba se numește,
aș fi ieșit de aici până acum.
Dar nu sunt, așa că ar trebui să stau aici înăuntru, să tac din gură și să mor.
Bine, am nevoie să rămâi concentrat, Paul.
Du-te naibii, Dan.
Paul, ascultă-mă. Să te găsim este prima noastră preocupare.
Punctul final. Și te căutăm
la fel de mult ca și când am căuta un general cu patru stele,
așa că nu îți irosi oxigenul să sugerezi altceva.
Nu pot... nu pot...
Ești rănit, Paul? Ești în regulă?
Nu știu. Ei cine sunt?
Oamenii care m-au pus aici înăuntru, cine sunt?
Doar atât sunt, oameni. Nu sunt diferiți de noi doi.
- Eu nu sunt un terorist. - Nici ei nu sunt.
De unde știi?
Dacă erai un om fără casă, flămând... De fapt, retrag asta.
Dacă familia ta era fără casă și flamandă, ce ai face pentru ei?
- Nu aș ucide pe nimeni. - Cum poți fi sigur?
Ce contează?
Sunt criminali, unii disperați.
Nu le pasă de nimic altceva decât să primească banii.
Atunci plătiți-i, plătiți-i.
Crede-mă, dacă era o opțiune, aș face asta într-o clipă.
Câți au mai fost în situația asta?
- De când am ajuns aici? - Da.
Zeci. Jurnaliști, contractori, soldați.
Au fost prinși cu zecile. E printre puținele afaceri profitabile de aici.
Câți ai salvat?
- Câți? - Nu prea mulți.
- Spune-mi numele lor. - Nu.
- Oricăruia dintre ei. - Cine?
Convinge-mă că pentru tine chiar au importanță.
Că înseamnă cu adevărat ceva pentru tine.
- Mark White. - Cine-i Mark White?
Un puști din New Hampshire. 26 de ani, student la medicină.
A venit să-i ajute pe doctorii de aici.
Ce i s-a întâmplat?
- L-au prins insurgenții. - Când?
Cam acum trei săptămâni.
Îți amintești numele lui?
Îmi amintesc numele fiecăruia.
Este...
Da. Da, trăiește.
- Unde este acum? - Acasă.
Probabil e fericit că s-a întors la facultate.
Vreau să ies de aici.
Pe el l-am găsit. Te vom găsi și pe tine.
Cum?
Deja avem o pistă solidă datorită numărului pe care ni l-ai dat.
Aveți?
Da. O trupă militară vine chiar acum acolo.
Asta-i bine.
- Sună bine. - Da.
Ce să fac între timp?
Știu că-i dificil, dar încearcă să te relaxezi.
Cu cât ești mai neliniștit, cu atât consumi mai mult aer.
Bine. Știu.
Știu. E dificil, pentru că sufăr de anxietate.
Iau medicamente pentru asta.
- Le ai la tine? - Da.
Bun. Ia-le.
Trebuie să-ți păstrezi nivelul de oxigen prin orice metodă.
Bine.
- Bricheta ta e tot aprinsă? - Nu, nu mai e.
- În regulă. Bine. - Mi-e greață.
- Trebuie să te liniștești. - Bine.
Și trebuie să păstrezi bateria.
Așteptăm informații cam în 10 minute.
- Sună-mă din nou atunci. - Bine.
- Rezistă, Paul. - Încerc. Bine.
- Ce? - Filmezi?
- Nu. - Filmează!
- Lasă-mă să ies și filmez. - Nu!
- Filmează acum. - Nu pot citi ziarul.
- Filmează acum! - Nu pot.
Nu știu ce vrei să spun. Nu pot citi ziarul.
Filmează! Acum!
Fir-ar!
Gata. Gata.
Haide!
Hai, hai, hai, hai, hai, hai!
Fir-ar!
La naiba!
Azilul de bătrâni Mountain View.
Bună ziua. Aș vrea să vorbesc cu Maryanne Conroy, vă rog.
Bine.
Stați să duc telefonul fără fir în salonul ei.
Așteptați un moment, vă rog.
Dnă Conroy, v-a sunat cineva.
Poftim, puteți vorbi la acest telefon.
Alo?
Mamă, sunt Paul.
Cine?
Sunt Paul, fiul tău.
Am un fiu?
Nu-i nimic, mamă. Ce mai faci?
- Bine. - Mă bucur.
Cine ești?
Fiul tău, mamă. Sunt Paulie.
- Paulie. - Da.
Ții minte? Locuiam pe strada Colfax, într-un duplex. Îți amintești?
- Paulie? - Da.
- Exact. - Ești Paulie?
Da, sunt Paulie.
- Cum este la azil? - Foarte drăguț.
Tatăl tău și cu mine jucăm Gin Rummy în fiecare seară.
Da.
Nu cred că tata e acolo cu tine, mamă.
Tu ce mai faci, scumpule?
Nu prea bine.
S-ar putea să fie ultima dată când vorbesc cu tine.
Ce drăguț, puiule.
Ai primit florile pe care ți le-am trimis acum două luni?
- Ce flori? - Ți-am trimis niște... Nu mai contează.
Trebuie să închid acum, da?
Am vrut să te sun, să vorbesc cu tine.
Te iubesc, mamă.
Am spus că te iubesc, mamă. Vrei să-mi spui că și tu mă iubești?
Da, dragul meu. Am jucat Gin Rummy cu tatăl tău în fiecare seară.
Bine, mamă.
Salută-l pe tata din partea mea.
Nu.
Nu, nu, nu, nu, nu!
Nu, nu, nu, nu, nu, nu!
- Faci filmarea? - Te rog, nu-i face niciun rău!
- N-o răni! Las-o să plece. - O împușc dacă nu faci filmarea.
- Nu! Nu! N-o împușca. Nu trage! - Fă rost de bani. Un milion american.
Fac rost! Fac! Promit!
Promit. Te rog, e mamă. Are doi copii.
- Doi copii? - Da, are doi copii.
Eu am avut cinci. Acum am unul.
- Să faci imediat filmarea! - Stai! Stai!
- Nu, așteaptă! - Ai trei secunde.
- Nu știu ce vrei să spun! - Trei...
- Bine! Bine! Fac filmarea! - Doi, unu!
Fac filmarea! Fac filmarea! Te rog, te rog, te rog.
Trebuie să închid pentru a filma. Este în regulă?
Ai trei minute pentru a trimite filmarea.
Mă numesc Paul Conroy.
Sunt cetățean american, din Hastings, Michigan.
Sunt civil, șofer de camion pentru Crestin, Roland & Thomas.
Am fost luat ostatec undeva prin Irak.
Am nevoie de un milion de dolari până diseară la ora 21:00, ora Baghdadului,
altfel voi fi lăsat să mor în sicriul în care sunt îngropat.
Mi s-a spus că dacă plătesc suma...
Mi s-a spus că dacă plătesc suma, voi fi lăsat să plec.
Dacă nu, mă vor lăsa să mor aici.
Aceste amenințări sunt reale și vor fi aplicate.
Dumnezeule.
Te-am prins.
Te-am prins, nenorocitule.
Te-am prins. Te-am prins. Te-am prins. Te-am prins.
Fir-ai tu să fii!
Haide. Haide. Haide. Răspunde. Răspunde. Răspunde.
Bună, sunt Linda. Te rog să lași un mesaj.
Mulțumesc. O zi bună!
Linda, am aflat numărul de telefon. L-am aflat!
Îl am!
Bine. Este 0792-42-884.
Folosește prefixul internațional pentru a-l apela. L-am aflat, iubito.
Te iubesc. Sună-mă imediat după ce primești mesajul. Te iubesc!
La naiba!
Fir-ar.
Bine.
Fir-ar! Haide!
La naiba!
Mă numesc Pamela Lutti.
Lucrez la firma de alimentație FOB Anaconda,
angajată de Crestin, Roland & Thomas.
Cererile sechestratorilor mei nu au primit răspuns.
Vă rog. Vă rog, nu!
Mă numesc Pamela Lutti.
Vă rog, nu!
Dacă ești îngropată într-un sicriu, de unde telefonezi?
Numărul pe care l-ați cerut,
269-948-1998.
Sunt criminali, disperați după asta.
Nu le pasă de nimic altceva decât să primească...
La CRT, colaborăm cu clienții noștri pentru a furniza...
Dle, va trebui să nu mai țipați.
Cinci milioane până diseară la ora 21:00 sau rămâi...
Principala noastră preocupare este să te găsim. E o prioritate.
Mulțumim că ați sunat la familia Conroy. Momentan nu suntem acasă.
Vă rugăm să lăsați un mesaj după semnalul sonor. Mulțumim!
De ce naiba ai făcut filmarea aia?
- Nu sunt decât minciuni. - Ce anume?
Despre ce vorbești?
- Toate. - Care toate?
Nu vă pasă de niciunul dintre noi. Nu însemnăm nimic pentru voi.
Te vom găsi.
Încetează, Dan. Nu mă dădăci.
O să vorbești cu mine la telefon până mor.
Nu mă poți abandona acum, Paul.
- Trebuie să fii puternic în continuare. - Au împușcat-o și n-ați făcut nimic.
Nici măcar n-am știut că este ținută ostatec.
- A trimis trei filmulețe. - Da, asta au pus-o ei să spună.
- De ce? - Nu știu.
Dar ce știi?
Știu că filmulețul tău despre răscumărare are deja 47.000 de accesări pe YouTube.
Toate televiziunile importante îl difuzează, inclusiv Al Jazeera.
Astfel că acum, răpitorii tăi n-au încotro, trebuie să-și țină cuvântul.
Am aflat numărul acestui telefon.
- Cum? - Cui îi pasă?
Eu l-am aflat, iar tu nu. De ce?
Pentru că nu l-am aflat.
Asemeni ție sau oricui altcuiva de pe planeta asta,
știu unele lucruri, iar pe altele nu.
Atunci cum o să ies de aici?
Semnalul a fost clonat, așa cum îmi imaginam.
Dar suntem aproape. Foarte aproape.
Sunt în apropierea unei moschei.
Am auzit chemarea la rugăciune prin difuzor.
Bun. Bun. Înseamnă că suntem în zona corectă.
Sunteți...
în apropiere?
Am vorbit cu câțiva dintre soldații care îți escortau convoiul.
Trăiesc?
Nu toți. Ambele tancuri Bradley au fost lovite cu bombe artizanale.
Restul au fost prinși într-un mic schimb de focuri.
Ce naiba s-a întâmplat acolo, Paul?
Paul?
Stai.
Paul?
Fir-ar!
Haide. Haide.
Haide. Haide. Haide.
Haide.
Alo?
- Alo. Cine-i acolo? - Ești Paul Conroy?
Da, da, da, sunt Paul. Tu cine ești?
Paul, mă numesc Alan Davenport.
Sunt directorul de personal de la Crestin, Roland & Thomas.
Da, da. Ți-am lăsat un mesaj.
Așa-i. Am vorbit și cu Rebecca Browning de la Departamentul de Stat.
Îmi poți vorbi despre condițiile situației tale?
Se înrăutățesc. A avut loc o explozie sau ceva, și intră nisip.
Cred că mai am vreo jumătate de oră înainte să se umple.
Liniștește-te. Încearcă să-ți păstrezi calmul.
Ia spune-mi, Paul, cu cine ai vorbit?
Cu răpitorul, Dan Brenner de la Hostage Working Group...
Bine, Paul. Sunt aici. Dar cu presa?
Știu că filmulețul tău despre răscumpărare a fost preluat,
dar ai vorbit direct cu cineva despre ce se întâmplă?
- Nu. Nu, nu, nu, nu. - Bun, bun, bun, bun.
Trebuie să rămână așa.
Este important să păstrăm situația cât mai etanșă cu putință.
Situația este într-un sicriu!
Cred că-i destul de etanșă! Ajută-mă! Ajută-mă!
Ce faci în acest moment pentru a mă ajuta?
Știu că ești supărat. Dar din câte mi s-a spus,
sunt extrem de aproape de a te scoate de acolo.
Să sperăm că nu va mai dura prea mult.
- Slavă Domnului! - Da, slavă Domnului!
Acum o să deschid un reportofon.
- Ce? - O clipă.
Sunt Alan Davenport,
directorul de personal de la firma Crestin, Roland & Thomas.
Data este 23 octombrie 2006.
Vorbesc cu Paul Conroy.
Dle Conroy, conștientizați faptul că înregistrez această conversație?
- Ce? - Vă rog să răspundeți la întrebare.
- La naiba. - Dle Conroy?
Da! Da, da, da.
Am permisiunea dvs. pentru a face asta?
De ce ai nevoie de acordul meu? Despre ce-i vorba?
Vreau să-mi răspundeți cu da sau nu, vă rog.
- Da! Da, bun așa? - Mulțumesc.
Dle Conroy, când ați fost angajat de către CRT?
Nu-mi... Acum nouă luni. Cam prin ianuarie. Ce-s toate astea?
Am data oficială a angajării dv, este 4 ianuarie.
- Este corect? - Cui îi pasă?
Este o nebunie.
- 4 ianuarie. Este corect? - Da!
În timpul instruirii inițiale, înainte de a fi trimis în Irak,
ați fost informat de pericolele implicate de postul pe care ați fost angajat?
Te referi la venirea mea la Dallas, unde ați spus că toate camioanele
vor fi blindate și vor avea geamuri antiglonț?
Și că aici vom fi mai însiguranță ca niciodată?
Atunci am fost informat?
Vreau să răspundeți prin da sau nu, vă rog.
Da.
În acea perioadă ați primit și semnat un contract de angajare la CRT,
care explica detaliat politica acestei companii
referitor la termenii exacți ai angajării?
Da, da, da, am semnat o mulțime de hârtii. Da.
- Da sau nu? - Da, am semnat contractul. Da.
Am înțeles că ați fost luat ostatec în Irak
acum două ore, corect?
Da! Cred că este o evaluare corectă a situație, cretinule.
Ce rost au toate astea?
Departamentul nostru juridic
necesită obținerea unei declarații pe propria răspundere din partea angajaților
prin care să confirme că înțeleg motivele concedierii din companie.
Din această dimineață, contracutl dv cu CRT este în mod oficial încheiat.
Stai, stai, stai, stai, stai, stai, stai. Poftim?
Ni s-a adus la cunoștință faptul că erați implicat
într-o relație cu o colegă, angajată la CRT, Pamela Lutti.
- Nu. Nu, nu. Așteptați. Așteptați. - În contractul dv este stipulată
o clauză a fraternizării, în care scrie destul de clar...
- Că orice relație... - Stai, stai, stai. Te rog.
De natură romantică sau sexuală...
- Eram simpli prieteni. - Considerată nepotrivită
de către conducerea CRT, constituie motiv de concediere.
Așteaptă. Da? Eram doar prieteni! Doar prieteni!
- Dosarele noastre susțin altceva. - Dosarele voastre greșesc.
De asemeni, datoria noastră legală este să vă informăm
că deoarece nu mai erați
în serviciul CRT în timpul răpirii,
nu putem fi considerați răspunzători pentru nicio vătămare
survenită după data și ora oficială a concedierii.
Prin urmare, în cazul dv, inclusiv acest incident
și orice consecințe care ar putea rezulta din el.
Dar banii din asigurare? Familia mea va avea nevoie de acei bani.
Dat fiind faptul că erați viu în momentul concedierii...
Nu faceți asta.
- Ați înțeles totul? - Nu faceți asta!
Ați înțeles tot ce vi s-a spus, dle Conroy?
Dle Conroy?
Nenorocit ce ești!
Acestea fiind spuse, voi încheia interviul cu Paul Conroy.
Voi închide reportofonul.
Voi m-ați adus aici.
Îmi pare rău.
Răspunde la telefon. Răspunde la telefon.
De ce nu răspunzi la telefon?
Paul, tu ești?
Au murit.
- De unde știi asta? - Pur și simplu știu.
Trei avioane F16 au bombardat orașul acum câteva minute.
Da, știu.
Da, m-am distrat.
Știau că sunt aici?
- Da. - Da...
Le păsa?
Dacă cei care m-au răpit sunt morți,
nu mai pot spune unde mă aflu.
Încă puteam încerca să-ți localizăm semnalul.
Ați mai încercat asta.
Putem încerca iar.
- S-a terminat, așa-i? - Nu.
Ba da.
Ce să fac?
Nu știu.
E ciudat.
Ce anume?
Să știu.
Aș fi vrut să decurgă altfel, Paul.
Da.
Și eu.
Mă numesc Paul Steven Conroy.
CNP 048321198. Data nașterii 23.03.1976.
Această filmare reprezintă ultima mea dorință și testamentul.
Soției mele, Linda Conroy,
îi las cei 700$ din contul personal de economii
și ce-a mai rămas din renta mea anuală.
Fiului meu, Shane Conroy...
Nu știu...
Nu am... Hainele mele.
Îți las hainele mele, care o să-ți vină când vei mai crește.
Nu cele de pe mine.
Nu prea am...
Aș fi vrut să am mai multe să-ți las, dar...
Poate dacă eram un cunoscut jucător de baseball sau unu care lucra în costum...
Aș fi avut mai multe.
Dar tu poți fi unul dintre ei dacă-ți dorești.
Da. Da.
Promite-mi că atunci când vei fi mare, vei avea grijă de mama ta.
Și... nu știu.
Să încerci mereu să faci cum este corect.
Te iubesc foarte mult, Shane.
Poate nu ți-am spus-o suficient, sau poate că da. Nu știu.
Probabil asta înseamnă că nu. Și...
Îmi pare rău, Linda. Ar fi trebuit să te ascult.
N-ai murit! Alo? Alo?
Unde sunt banii?
- Nu știu. - Ce nu știi?
- Nu știu unde sunt. - Mincinosule!
Nu mint! Jur!
- Juri? - Da, jur.
- Spun adevărul. - De la ambasadă.
- Nu. - Faci rost de bani imediat!
- Nu pot! - Vei putea!
- Am nevoie de mai mult timp. Te rog. - Nu mai ai timp!
Pătrunde nisipul aici.
E peste tot. Scoate-mă de aici și-ți promit că vei primi banii.
- Arată sânge. - Poftim?
- Arată-le sânge și vor da banii. - Nu.
Taie-ți un deget și trimite-le filmarea.
- N-o să fac asta. - Ba da!
- Ba nu. - Nu?
Nu, exact. Nu! Scoate-mă de aici
și-mi tai toată mâna dacă vrei.
- Ai soție? - Da, am.
Și un fiu. Am un copil mic. Vreau să-i revăd. Vă rog, dle.
- Dle? - Da. Domnule.
O spun din respect pentru tine.
243, North Walnut Street. Hastings, Michigan, USA.
Asta este... De ce ai spus asta?
Ori arăți tu sânge, ori arată ei.
Ba nu. Ești un nimeni. Toți sunteți.
N-ajungeți la ei.
- Nu? - Nu.
Sunteți niște țărani. Niște criminali nenorociți, atât.
Habar n-ai unde-i Michigan.
Detroit. Ann Arbor.
Te-ai uitat pe o hartă. Te-ai uitat pe o hartă.
Ori arăți tu sânge, ori arată ei. Trimite înregistrarea în 5 minute.
Bună, sunt Linda. Vă rog să lăsați un mesaj. Mulțumesc. O zi bună!
Linda! Linda, ascultă-mă, tu și Shane trebuie să plecați undeva, da?
Nu te întoarce acasă. Nu te întoarce acasă.
Du-te oriunde, numai acasă nu. Bine? Indivizii ăștia știu unde locuim.
Au permisul meu de conducere.
Du-te la secția șerifului dacă trebuie, numai nu te duce acasă.
Doamne sfinte!
La naiba!
Sunt Daniel Brenner. Vă rog să lăsați un mesaj după semnalul sonor.
Brenner, unde ești? Tipul e încă viu!
Tocmai m-a sunat. Trăiește încă.
La naiba!
Nu-i pot găsi. Nu pot.
Nu au cum. Nu, nu, nu, nu, nu.
Nu-i pot găsi. Nu-i pot găsi. Nu-i pot găsi.
La naiba!
Mă numesc Pamela Lutti.
Lucrez la firma de alimentație FOB Anaconda,
angajată la Crestin, Roland & Thomas.
Cererile sechestratorilor mei nu au primit răspuns.
Vă rog. Vă rog, nu!
La naiba!
- Pe partea cealaltă! - Mișcă-te! Mișcă-te!
Îl văd! Mișcă!
Înapoi! Toată lumea înapoi!
Civilul a fost localizat. Civilul a fost localizat.
Ești teafăr? Vorbește cu mine.
Paul, ești teafăr?
Da?
Paul? Paul, sunt Brenner.
- Ești acolo, Paul? - Sunt aici?
Venim acum după tine. Mă auzi? Știm unde ești.
- Veniți? - Venim, Paul.
- Aproape am ajuns. - De unde știi?
Forțele Coaliției au prins un insurgent șiit la periferia Baghdadului.
A spus că știe unde este îngropat un american.
A fost de acord să ne arate unde, dacă-l lăsăm să plece.
- Veniți după mine? - Practic am ajuns deja.
- Trebuie... trebuie să vă grăbiți. - Ne grăbim, Paul.
Trebuie să vă grăbiți. Nisipul... nisipul...
Mai rezistă trei minute.
Totul se va termina în curând. Îți promit, Paul.
Bine. Bine. Te cred.
Trei minute, Paul. Vreau să reziști încă trei minute.
Mulțumesc.
Totul se va sfârși curând. Îți promit.
- Trebuie să închid. Sună-mă imediat după. - Nu, nu, nu! Paul, Paul, Paul!
- Sună-mă imediat după! Te rog! - Nu, stai, Paul!
Linda! Linda!
Paul? Paul, tu ești?
- Spune-mi că ești tu. - Eu sunt.
Doamne, Paul! Ce-ți fac?
- Te rog, spune-mi că ești bine. - Sunt bine.
Tocmai am văzut la știri. Mi-am lăsat celularul acasă.
Știu unde sunt. Vin să mă ia.
Americanii vin să mă ia.
- Vin? - Totul va fi bine.
Slavă Domnului! Slavă Domnului!
Vin acum. Sunt pe drum. Totul va fi bine.
Mi-a fost atât de teamă c-o să te pierd!
- N-o să mă pierzi. - Te iubesc mult de tot.
- Te iubesc mult de tot.
Te iubesc mult de tot. Îmi pare rău. N-ar fi trebuit să vin aici.
Ar fi trebuit să te ascult. Îmi pare rău.
Iubitule, nu contează. Vreau să vii acasă. Te rog, întoarce-te acasă la mine.
Vin acasă. Vin acasă.
- Jură. - Jur.
- Jur că vin acasă. - Te iubesc. Te iubesc enorm.
Știu.
- Au ajuns. - Bine.
Au ajuns! Trebuie să închid.
- Sună-mă imediat. - Te sun. Îți promit.
- Te sunt. Te iubesc. - Te iubesc. Jură.
- Te iubesc mult de tot. - Jură din nou.
Jur! Trebuie să închid.
- Te rog, vino acasă la mine. - Te iubesc.
- Dan? - Mișcă! Mișcă! Haideți!
- Brenner? - Paul? Paul, am venit!
- Eu sunt. - Ne-a adus direct la tine.
Repede. Repede. Trebuie să vă grăbiți. E aproape plin. Te rog.
Paul, rezistă. Suntem deasupra ta.
Nu pot. Nu pot. Sunteți aproape?
- Aproape am ajuns. - Sunteți în apropiere?
Aproape am ajuns! Suntem chiar deasupra!
- Te rog! Te rog! Nu te aud! - Săpați în continuare!
- Nu vă aud! Unde sunteți? - Aproape am ajuns!
- Săpăm în continuare! Vedem sicriul. - Da, săpați...
- Rezistă! - Vă rog, deschideți-l. Deschideți-l.
Haideți! Mișcați-vă! Mai repede, băieți! Mai repede!
- Grăbiți-vă! Repede! - Gata, gata!
Grăbiți-vă naibii! Vă rog!
Grăbiți-vă!
Doamne!
- Ce? Ce? - Dumnezeule.
- Îmi pare rău, Paul. Îmi pare rău. - Ce este? Ce?
E Mark White.
Ne-a dus la Mark White.
Doamne! Dumnezeule!
- Îmi pare rău. Îmi pare rău. - Bine.
Bine... Doamne...
Îmi pare rău, Paul. Îmi pare foarte rău.
Filme, Filme Online, Jocuri, Seriale, Seriale Online, Tv Online, Jocuri Online, Poze Funny, Programe si multe altele DOAR AICI PE: WwW.Cosul-De-Gunoi.Do.Am
By ted 4you