MĂCEL
Ecranizare a piesei "Zeul Măcelului" de Yasmina Reza
Traducerea și adaptarea: By Ted 4You
WwW.Cosul-De-Gunoi.Do.Am
Pe 11 ianuarie la ora 14:30...
Dați declarație mai târziu, aceasta e a noastră.
...după o dispută verbală în parcul Brooklyn Bridge,
Zachary Cowan, în vârstă de 11 ani, înarmat cu un băț,
l-a lovit pe fiul nostru, Ethan Longstreet, peste față.
Pe lângă umflarea și învinețirea buzei de sus a lui Ethan,
gestul a dus și la ruperea a doi dinți incisivi
și a produs daune la nervul incisivului drept.
"Înarmat"?
Nu vă convine termenul?
Michael, cum putem spune? "Ținând un băț"?
- "Ținând", da. - "Ținând un băț"!
"Ținând"...
Ce ironie! Mereu am crezut că parcul acela e foarte sigur...
- Pe lângă Hillside. - Nu ne place parcul Hillside.
Să ne învățăm minte!
Mulțumesc mult că ați venit!
E mai bine decât să intrăm în conflict.
- Noi vă mulțumim. - N-avem de ce să ne mulțumim.
Din fericire, unii dintre noi încă mai au simț civic.
Unii copii încă nu au învățat ce înseamnă asta.
- Mai precis, copilul nostru. - Sigur. Copilul nostru.
Lalelele sunt superbe!
Sunt de la florăria de pe strada Henry, oștii?
Da!
Aduc bulbii din Olanda. Costă 20 de dolari buchetul.
- Serios? - Da.
- Știi unde e? - Sigur.
Cum rămâne cu dintele căruia i-a fost afectat nervul?
Încă nu știm sigur. Se pare că e destul de bine.
- Nervul nu e complet vulnerabil. - Doar o parte.
O parte e vulnerabilă, cealaltă e încă protejată.
- Deocamdată nu îl vor extrage. - Vor da o șansă dintelui.
Sperăm să evităm obturația de canal.
Va fi ținut sub observație, până se vindeca nervul.
- I se va pune pansament. - Nu-ți fac implant până la 18 ani.
Nu se poate.
I se vor putea face implanturi când nu va mai fi în creștere.
Normal. Sperăm să iasă totul bine.
Putem doar spera.
Ascultați... Ethan n-a vrut să-l spună pe Zachary.
N-a vrut.
A fost incredibil să-l vedem desfigurat, fără dinți...
- Nu voia să spună nimic. - Îmi imaginez.
Nu voia să-l spună ca să nu-l șicaneze copiii.
N-a fost vorba doar de un gest onorabil.
Se poate. Onoarea presupune relațiile sociale...
Cum ați aflat numele lui Zachary?
I-am explicat lui Ethan că dacă-l protejează nu-l ajută.
I-am spus că n-ar trebui să creadă că va scăpa nepedepsit.
Că de-am fi fost părinții lui, am fi vrut să știm despre asta.
- Normal. - Da. Scuzați-mă o clipă!
Da, Walter! Mulțumesc că m-ai sunat.
A apărut de dimineață, în ziar. O să ți-l citesc.
După un studiu publicat într-o revistă britanică,
doi cercetători australieni au identificat
efecte secundare neurologice ale medicamentului pentru tensiune Antril
de la pierderea auzului până la ataxie.
Nimeni nu monitorizează presa?
Te înțeleg. Am dat de naiba!
Nu! Problema mea este
că ai ședință cu acționarii în două săptămâni.
Ești pregătit în caz că iese prost?
Walter, află de la PR dacă s-a mai publicat și altundeva
și sună-mă! Bine.
Scuze!
- Deci ești... - Avocat.
- Și dumneata? - Furnizor de bunuri casnice.
Penny e scriitoare.
Lucrează și la o librărie cu cărți de artă, de istorie...
Scriitoare!
Am fost coautoarea unei lucrări despre civilizația sabinilor.
Am lucrat cu artifacte recuperate după conflictul dintre Etiopia și Eritreea.
Acum lucrez la o carte despre tragedia din Darfur.
Ești specializată pe Africa?
Mă interesează acea parte a lumii, da.
- Aveți și alți copii? - Pe Courtney, de nouă ani.
E furioasă pe tatăl ei pentru că i-a luat hamsterul.
- I-ai luat hamsterul? - Da...
Sunt foarte activi noaptea. Ziua dorm.
Îl scotea pe Ethan din minți. Nu suporta cât zgomot făcea.
Recunosc, de mult voiam să-i fac vânt,
așa că am profitat de ocazie și l-am lăsat pe stradă.
- Pe stradă? - Mi-am zis că trăiește prin canale.
Era speriat de moarte pe trotuar.
Nu-s nici animale de companie, nici animale sălbatice.
Nici în pădure nu-s fericiți! Nu știu unde ar trebui ținuți!
- Și l-ai lăsat afară? - Da.
A încercat s-o convingă pe Courtney că hamsterul a fugit,
iar ea normal că nu l-a crezut.
- De dimineață, hamsterul dispăruse. - Dispăruse.
- Tu cu ce te ocupi? - Sunt broker de investiții.
Permite-mi... O să te întreb direct.
Zachary ar putea să-i ceară scuze lui Ethan?
Sigur! Ar fi bine să vorbească.
Trebuie să-și ceară scuze, să spună că-i pare rău.
- Probabil că da... - Și îi pare rău?
Nu-și dă seama ce grav a fost. Are doar 11 ani!
- Nu mai e copil mic. - Dar nici adult nu e.
Am uitat să vă întrebăm: vreți o cafea sau un ceai?
Mai avem tartă cu fructe? Face niște tarte delicioase!
- Aveți espresso? - Da!
- Nu mi-ar prinde rău unul. - Un pahar cu apă...
Da! Vreau și eu un espresso. Și adu tarta... Intrați!
Vă rog, luați loc!
Nu voiam să vă expediem. Luați loc aici!
Mulțumim!
Trebuie să gustați tarta!
Unde-i tarta?
Iar ai pus-o la frigider. Nu știu cum să vorbesc cu ea.
- Drăguț cuplu! - Foarte.
Sunt cumsecade, nu-i așa?
- Le-ai spus că-s scriitoare. - Asta și ești. Ai scris o carte.
O tartă bună nu-i ușor de preparat.
- Ce vinzi? - Obiecte decorative...
Clanțe, mânere, garnituri din cupru...
și echipament pentru bucătărie: oale și tigăi.
Se câștigă bine din asta?
Nu extraordinar. A fost greu la început.
Când am început să umblu cu mostrele și cataloagele, am început să câștig.
Deși oalele și tigăile se vând mai bine de sărbători.
Când ai văzut hamsterul îngrozit, de ce nu l-ai luat iar în casă?
- Pentru că nu pun mâna pe așa ceva. - Dar l-ai pus pe trotuar.
L-am pus cu tot cu cușcă. Nu pun mâna pe vietățile alea!
- Zahăr? - Fără.
- Ce fel de tartă este? - Cu mere și cu pere.
- Cu mere și cu pere? - Da. E o rețetă proprie.
- Păcat că e rece. - Mere și pere... N-am mai auzit.
E o rețetă clasică.
- E și o mică șmecherie la mijloc. - Serios?
Trebuie să tai perele mai mari decât merele, se coc mai repede.
- Așa-i! - Nu-ți spune secretul adevărat!
- Lasă-i să o guste! - E foarte bună!
- E delicioasă! - Firimituri de turtă dulce!
Doamne!
E o rețetă veche, îmbunătățită. Mama lui mi-a dat ideea.
Turtă dulce! Fantastic!
Măcar ai descoperit o rețetă cu totul nouă, nu-i așa?
Era bine ca fiul meu să nu-și fi pierdut doi dinți.
Asta voiam să spun.
- Ciudat mod de a o arăta! - Nu... Scuzați-mă!
Da, Walter!
Nu, nu-i scrie redactorului!
Vei pune gaz pe foc.
Era ceva stabilit deja? Da...
Ce sunt bolile astea? Ce înseamnă ataxia?
Și în doze normale?
De când știați asta?
Și nu l-ați retras de pe piață?
Ce profit?
Înțeleg...
- Alan! Te așteptăm toți! - Sigur. O clipă!
Dennis!
Știu despre risc de doi ani și jumătate!
Există un raport cu efecte nedorite. Încă nu sunt determinate.
N-au măsuri de precauție, de-astea... Raportul n-a dus la nimic.
F e l i x u c a ^ n i f t y t e a m _ r o
Subiecții testelor păreau beți.
Au scos profit de cam jumătate de miliard.
Ești acolo?
Vom nega.
Tâmpitul voia să-i scrie redactorului. Sub nicio formă!
Altfel, dacă iese nasol, dăm un comunicat de presă
cum că există cineva care răspândește zvonuri false.
O să mă sune el.
Bine.
Am fost așa de ocupat, că n-am apucat să iau prânzul.
Servește-te! Poftim!
Nu, ia!
Ce nepoliticos sunt! Unde rămăseserăm?
Ar fi fost mult mai drăguț să ne cunoaștem cu altă ocazie.
- Rețeta e de la mama ta? - De la mama lui.
E rețeta mamei. Pen a preparat-o.
- Maică-ta nu folosește mere și pere. - Nu.
- Se va opera. - Serios? De ce?
La genunchi.
Își va pune o proteză din polietilenă și metal.
Se teme de ce va rămâne din ea după ce va fi incinerată.
Michael, nu fi rău!
Nu vrea să fie îngropată lângă tata, ci incinerată!
Vrea să fie în nordul statului, cu mama ei, care era singură.
Urnele lor o să bârfească pe malul lacului Sabego!
Suntem impresionați de generozitatea voastră!
Ne dăm seama că vreți să ușurați lucrurile...
Vă rog! Măcar atât putem face și noi!
Mulți părinți iau partea copilului și se poartă ei înșiși copilărește.
Dacă Ethan îi rupea doi dinți lui Zachary, am fi fost mai furioși.
- N-am fi fost așa înțelegători. - Ba sigur că da!
- Așa-i. Nu prea cred. - Ba da.
Toți știm ce s-ar întâmpla dacă ar fi fost invers.
Ce părere are Zachary despre toate astea?
Cum trece prin asta?
Nu prea vorbește. Probabil că e copleșit.
Își dă seama că și-a desfigurat un coleg?
Nu... Nu-și dă seama că și-a "desfigurat" colegul.
De ce spui asta? Normal că-și dă seama!
Știe că violența e inacceptabilă, nu că și-a "desfigurat" colegul.
Nu-ți place cuvântul, dar mă tem că e cel mai potrivit.
Nu l-a desfigurat pe băiatul vostru.
Ba da!
Veniți când iese de la școală, să-i vedeți gura și dinții!
- E desfigurat pe moment. - Gura o să i se dezumfle.
Putem să contribuim cu bani pentru dentist.
Va fi plătit din asigurare.
Vrem doar ca băieții să se împace, să nu se mai întâmple așa ceva.
- Hai să stabilim o întâlnire. - Da, exact!
- Trebuie să fim și noi de față? - Lasă-i să rezolve ca niște bărbați!
Ca niște bărbați? Alan, nu fi ridicol!
Pe de altă parte, poate că nu-i nevoie să fim de față.
Poate e mai bine să nu fim acolo, nu-i așa?
Problema nu este dacă să fim prezenți sau nu,
ci dacă vor să vorbească, să rezolve problema.
- Ethan vrea. - Zachary vrea și el?
- Nu va avea de ales. - Trebuie să fie inițiativa lui!
Zachary nu înțelege. Nu vom aștepta să o facă.
Dacă Zachary îl vede pe Ethan pentru că așa e silit să facă,
nu cred că va ieși nimic bun din asta.
Doamnă Longstreet, fiul nostru e un maniac.
Visați dacă vă imaginați că-și va cere singur scuze.
Îmi pare rău, trebuie să mă întorc la birou.
Nancy, rămâi tu aici și spune-mi ce hotărâți.
Oricum nu-s de folos nimănui.
Femeile cred întotdeauna că e nevoie de tată,
de parcă ar ajuta la ceva.
Îmi pare rău, dar nici eu nu pot rămâne.
Soțul meu n-a fost niciodată un tătic grijuliu...
Păcat! Anii ăștia trec așa de repede!
Lui Mike îi plăcea să aibă grijă de copii.
- Ce mai împingea căruciorul... - Sigur...
Deci... cum rămâne?
Puteți veni pe la noi, la 19:30, cu Ethan?
E bine la 19:30?
- Dacă vreți părerea mea... - Da, te rog!
- Zachary ar trebui să vină aici. - Da, de acord cu tine.
Nu victima ar trebui să fie pusă pe drumuri.
- Nu pot veni la 19:30. - Oricum ești inutil, nu?
- E important să vină tatăl lui. - Nu în seara asta. Alo!
- Mâine? - Scuze! Acum mă auzi?
Nu apare nimic în raportul anual.
Riscul n-a fost stabilit oficial. Nu există nicio dovadă!
Pune-l să mă sune!
- Mâine? - Mâine sunt la Washington.
- Ai clienți la Washington? - La Pentagon.
Important e să vorbească băieții.
Vin la voi, la 19:30, cu Zachary, și-i lăsăm să vorbească.
Ce-i? Nu pari prea convinsă.
Dacă Zachary n-a învățat să-și asume responsabilitatea,
se vor privi unul pe celălalt și va fi un dezastru.
"Responsabilitatea"? Ce vrei să spui?
Sigur băiatul vostru nu e un maniac...
- Zachary nu e un maniac! - Ba da.
Alan, nu fi idiot! De ce spui una ca asta?
E maniac.
- Cum își justifică fapta? - Nu vorbește despre asta.
- Ar trebui s-o facă. - Cam mulți "ar trebui"!
Ar trebui să vină aici, ar trebui să discute, să-și ceară scuze...
Sunteți mult mai evoluați decât noi.
Încercăm să vă ajungem, dar, până atunci, faceți-ne pe plac!
Haide... Ce s-a întâmplat?
Nu despre asta vorbeam.
- Vorbeam despre Zachary, dar el... - Ai înțeles bine.
Alan!
Mai vreți o cafea? Cafea adevărată?
Cafea...
Mulțumim!
- Cafea... Bine. - Pen, mă ocup eu!
Văd că ești amatoare de artă.
Da.
- Bacon? - Da, e Bacon.
- Cruzime și splendoare. - Haos... echilibru...
- Lui Zachary îi place arta? - Nu cât ar trebui.
- Copiilor tăi le place? - Le umplem noi lacunele.
Încercăm să-i ducem la concerte, la vernisaje...
Cultura este, după noi, o imensă forță pacificatoare.
Ai atâta dreptate!
Tarta e prăjitură sau plăcinta? E o întrebare importantă.
Eram la bucătărie și mă întrebam de ce nu poate fi pizza o plăcintă.
Nu lăsa bucata asta singurică!
Mănânc-o!
Tarta e prăjitură. N-are crustă pe fund, deci nu-i plăcintă.
Te pricepi la finețuri culinare.
Îmi place să gătesc. Trebuie s-o faci cu drag.
Eu zic că nu e plăcinta dacă n-are crustă pe fund.
Voi aveți alți copii?
Eu mai am un fiu, dintr-o căsătorie anterioară.
Știți, mă întrebam... Și știu că nu e important, dar...
Știți cumva de ce s-au certat?
Ethan nu vrea să-mi spună.
Ethan nu-l primea pe Zachary în gașca lui.
- Ethan are o gașcă? - Au zis că-i "pârâcios".
Știai că Ethan are o gașcă?
Nu, dar sunt încântat să aflu asta!
- Ești încântat? - Și eu am avut una.
- Eram șeful. - Și eu.
Ce face șeful unei găști?
Ai cinci, șase tipi care te admiră, dispuși să se sacrifice pentru tine...
- Ca în "Ivanhoe". - Exact!
Cine mai știe despre Ivanhoe?
E un model pentru copii, ca Omul-Păianjen...
Știți mai multe despre asta decât noi.
Zachary n-a fost așa tăcut cum ați spus la început.
De ce i-a zis "pârâcios"?
Lăsați, e o întrebare prostească. Oricum, cui îi pasă?
Nu ne băgăm în certurile copiilor.
- Nu-i treaba noastră. - Da.
Problema noastră e acest incident nefericit.
Violența e treaba noastră.
Când eram șef de gașcă, l-am bătut în luptă dreaptă
pe Jimmy Leach, care era mai mare!
- Care-i legătura, Michael? - N-are nicio legătură.
Asta nu-i o luptă dreaptă. Băieții nu se băteau.
- Așa-i. Îmi aminteam și eu ceva. - Diferența nu-i așa de mare.
- Pardon, e o diferență! - Este...
Care?
Eu și Jimmy am fost de acord să ne batem.
- L-ai "șifonat"? - Puțin.
Lasă-l pe Jimmy Leach!
- Vă deranjează dacă vorbesc cu Zachary? - Sigur că nu!
- N-aș face-o fără voia voastră. - Vorbiți! Suntem de acord!
- Și multă baftă... - Încetează!
De ce spui așa ceva?
- Doamnă Longstreet... - Penelope. Hai să ne tutuim!
- Penelope, tu vrei să îl educi... - Doar dacă vreți și voi!
Te rugăm, ține-i morală, fă orice vrei!
Nu înțeleg de ce te implici așa de puțin...
- Doamnă Longstreet... - Penelope!
Penelope, mă implic foarte mult.
- Fiul meu a rănit alt copil. - Intenționat.
Asta mă deranjează. Știm ce înseamnă "intenționat".
Tocmai asta e deosebirea.
Între ce și ce? Vorbim despre un singur lucru!
A luat un băț și l-a lovit pe băiatul tău. De asta suntem aici, nu?
- Fără rost! - Așa-i! E fără rost să vorbim așa!
Dacă spui c-a fost "intenționat", ce lecție vrei să-mi dai?
Începe să devină caraghios.
Soțul meu e stresat din cauza serviciului.
Vin diseară cu Zachary și-i lăsăm să discute normal.
- Nu sunt stresat. - Eu da.
- N-ai de ce să fii stresată! - Ba da.
Da!
Fără comentarii...
Fără comentarii!
Poftim? Dacă-l retrageți, recunoașteți că există un risc!
Dacă-l retrageți de pe piață, recunoașteți că pune un risc!
De Crăciun, în piesa de teatru a școlii,
-...ce rol a avut Zachary? - Ebenezer Scrooge.
- Ce nereguli? - Ebenezer Scrooge... Da.
Vrei să fii în cătușe de sărbători?
Michael, mai ții minte când l-a interpretat pe Scrooge?
- Da. - A fost minunat!
Era amuzant cu tichia aia de noapte...
Să vorbim despre victime după ședința cu acționarii.
Ethan a avut rolul unui copil... Copiii familiei Cratchit.
Nu retragi un medicament de pe piață pentru că trei tipi nu pot merge drept!
Deocamdată nu face nimic!
Bine. Te sun imediat.
Au intrat în panică! Presa e cu ochii pe ei!
Bine.
Vreau un comunicat de presă, dar să nu pară că ne apărăm.
Dimpotrivă, sari la gâtul lor!
De genul: "TW Pharma e ținta unui atac".
"Manipularea prețului acțiunilor înainte de ședința cu acționarii"
"De unde vine studiul ăsta? Cum de a apărut din senin?"
Lasă problema cu Sănătatea.
O singură întrebare: "Cine e în spatele studiului?"
Bine.
Companiile farmaceutice sunt cele mai groaznice.
Se gândesc doar la profit.
Nimeni n-a zis că ai voie să asculți ce vorbeam.
Atunci nu trebuia să vorbești sub nasul meu.
Sunt obligat să vorbesc aici, crede-mă!
Fac porcării și se spală pe mâini.
Orice inovație în medicină implică profituri și riscuri.
Știu, dar... lucrezi într-un domeniu tare dubios!
- Ce vrei să spui? - Michael, nu-i treaba noastră!
- E un domeniu dubios. - Tu cu ce te ocupi?
- Am o slujbă normală. - Ce înseamnă asta?
- Vând oale și tigăi. - Și clanțe.
Și mecanisme pentru tras apa, plus multe alte chestii.
"Mecanisme pentru tras apa", asta e foarte interesant!
Mi se pare interesant! Toaletele sunt interesante!
De ce nu?
- De câte feluri ai? - De două feluri.
Din cele cu buton și din cele cu mâner.
- Așa-i. - Depinde unde e conducta de apă.
Vine din laterală, sus, sau de jos.
Expertul e managerul meu, dar ți-l pot prezenta, dacă vrei.
Dar trebuie să mergi până în Jamaica, Queens.
Pari să te pricepi foarte bine.
Ai de gând, măcar, să-l pedepsești pe Zachary?
Discutați altă dată despre țevi.
- Nu mă simt prea bine. - Ai pățit ceva?
- Ești cam palidă, scumpo. - Da, ești albă ca hârtia.
- Mi-e greață. - Ai niște Reglan?
- O să-mi treacă. - Îți trebuie o Coca Cola!
Nu e rece.
- Nu e rece. - Mulțumesc!
Bea-o cu guri mici. Nu era la frigider.
Îl sun imediat. Spune-i!
Cola e bună și la asta? Credeam că te vindecă de diaree.
Nu doar. Te simți mai bine?
Cred că da.
Doamnă Longstreet...
Dacă ne pedepsim copilul, o vom face în felul nostru.
- Absolut! - De ce?
E copilul lor. Sunt liberi să facă orice vor.
- Nu-s de acord. - În ce privință, Penny?
- Nu sunt liberi. - Nu zău? Spune! Scuze...
Nu uita: nu s-a dovedit nimic. Nimic nu e sigur.
Să n-o dai în bară!
Altfel se duc de râpă în două săptămâni, odată cu noi.
Ajunge, Al! Lasă mobilul! Fii și tu alături de noi!
Sună-mă și citește-mi-l!
Ce te-a apucat de țipi așa la mine?
- Dennis a auzit tot! - Bun! M-am săturat de mobilul ăla!
Nancy, să fii mulțumită că am acceptat să vin aici!
Pe bune?!
- O să vomit. - Ba nu!
- Ba da! - Vrei să mergi la baie?
- Nimeni nu te obligă să rămâi. - Are dreptate.
- Mă ia amețeala. - Privește într-un punct fix, Doodle!
- De aici se vede Linia L! - Lasă-mă în pace!
- Nu se duce la baie? - Du-te la baie, dacă vomiți!
- Dă-i niște Reglan. - N-o fi de la tartă?
- Nu! Am făcut-o ieri! - Nu mă atinge!
- Ușurel, Doodle! - Nu vă supărați pentru un nimic!
Soțul meu crede că tot ce e legat de casă, de școală și de grădină
-...e domeniul meu. - Nici vorbă!
Ba da. Știu și de ce. E teribil de plicticos!
Teribil!
Dacă e așa de teribil, de ce ați mai făcut copii?
Poate Zachary se simte neglijat.
- Cum adică neglijat? - Tu însăți ai spus-o!
Adu o găleată!
Trebuia să te duci la baie! Doodle, e ridicol!
- Ți-a udat costumul. - Poftim?
- Nu poate fi de la tartă! - Nu. E de la nervi.
Vrei să te speli la baie?
Albumul cu Kokoschka!
- Dă-i niște Reglan. - Acum dă totul afară.
Unde e baia?
Îți arăt eu.
Doar nervii-s de vină!
Mulțumesc!
Când te apucă, n-ai ce face.
Eu am probleme cu ceafa. Rămân înțepenit.
- Ce facem cu albumul? - Îl curățăm.
Mai greu va fi să-l uscăm. Poate-i dai cu apă de colonie.
- Apă de colonie? - Am eu una pe care n-o folosesc.
Hârtia e udă!
Usucă-l cu foehnul și pune-i cărți deasupra,
să se îndrepte paginile.
Sau calcă-l, ca pe bancnote.
- Doamne! - Pot să-ți cumpăr altul.
Nu există! Nu se mai tipăresc de ani buni!
- Îmi pare așa de rău... - Îl putem salva.
Pen, lasă-mă să încerc!
Este ediția a doua a catalogului vernisajului din 1957, de la Londra.
Adu foehnul și apa de colonie din dulăpiorul din baie!
- Soțul ei e la baie! - Nu stă pe closet!
Am șters cam tot. Mai e puțin pe albumul cu dolgani.
Scuze!
- Te simți mai bine? - Da.
- Să-l pulverizez sau... - Unde-i foehnul?
Își uscă pantalonii cu el.
Atunci așteptăm. Apa de colonie e ultima.
- Pot folosi și eu baia? - Sigur că da.
Nu știu ce să spun...
Îmi pare foarte rău.
Adu foehnul când termini!
Doamne!
Incredibil!
Al naibii de incredibil!
- Tarta aia era otravă curată! - Tu te-ai îndopat ca un porc.
Uite ce zi plină am avut! Trebuia să mănânc și eu ceva.
Doamne! E un coșmar nenorocit!
Tipul ăla să fie atent! A sărit rău calul!
- Ea e groaznică! - Mai puțin decât el.
E atât de falsă!
- Nu mă deranjează așa de mult. - Amândoi sunt groaznici!
De ce le ții mereu partea ei?
- Scuze! - Nu le țin partea. Cum adică?
Ce căutăm noi aici?
- Sper că glumești. - De ce te cerți cu ea?
Am fi plecat de mult dacă nu o contraziceai atât!
Să mă port ca o oaie, ca bărbatu-său?
- Crezi că tarta a fost de vină? - Normal!
Puțină Coca Cola caldă și... bang!
Fir-ar să fie!
Te faci mijlocitor, încerci să-i împaci pe toți.
- Ba nu! - Ba da.
Le-ai zis că erai mare șef de gașcă, că pot face ce vor cu fiul lor...
Fiul lor e o amenințare!
Un copil periculos pentru societate e treaba tuturor!
Nu pot să cred că a vomitat peste cărțile mele!
Când știi că o să dai la boboci, îți iei măsuri de siguranță.
Albumul cu Oujita! Dezgustător...
M-a scos din sărite cu faza aia cu mecanismele de tras apa.
- Ai fost incredibil! - I-am făcut față, nu?
Incredibil! "Jamaica, Queens"! Genial!
- Jegosul! Cum îi zice? - Doodle!
- Doodle... - Doodle!
Da, așa îi spun.
Îmi pare rău! N-a fost cu intenție.
E așa ușor să faci mișto de alinturile folosite de alții!
Michael, noi cum ne strigăm? Sigur e și mai caraghios.
- Voiai foehnul. - Mersi!
Ne spunem "darjeeling". Ca marca aia de ceai.
E mult mai jenant, după mine.
- Se simte mai bine, sărăcuța? - Da.
Am reacționat aiurea. Mi-e foarte rușine.
Am exagerat cu catalogul... Nici nu știu de ce.
Te atașezi de chestiile astea și nici nu prea știi de ce.
- Trage de el! - Ține-l de partea cealaltă!
Da. Trebuie să tragi de ea, altfel o să rămână cute.
- Colțurile sunt ude. - Știu. Mă ocup eu de ele.
- O să se rupă. - Are dreptate. Se va rupe.
- Bine, atunci... - Doar usucă-l.
Parfumează-le pe celelalte, cât termin eu cu ăsta.
- De la ce vine "Doodle"? - Scuze.
De la "Yankee Doodle" sau...
E de la un cântec din filmul "Guys and Dolls".
Da, îl știu...
Porecla noastră vine din India, din luna de miere.
Ne spuneam "darjeeling" în loc de "dragă".
E o prostie.
- Ar trebui să văd ce face. - Da, darjeeling!
Nancy!
Eram îngrijorată. Te simți mai bine?
Cred că da.
Dacă nu ești sigură, nu te apropia de măsuță!
Am lăsat un prosop în cadă. N-am știut unde să-l pun.
Perfect!
Ați făcut curat! Îmi pare atât de rău...
Nu-i nimic. Totul e în regulă.
Regret că mi-a păsat mai mult de albumul cu Kokoschka!
Nu-i nimic.
- Nu. M-am purtat aiurea. - Te rog!
La baie... m-am tot gândit.
Da?
Poate ne-am cam grăbit...
- Vreau să spun... - Ce?
- Insultele sunt un abuz. - Sigur.
- Depinde. - Da, depinde!
Zachary nu e un copil violent. Trebuie să fi avut motivele lui.
A fost numit "pârâcios". Scuze!
Da, Walter.
Dacă nu apar victime... Nu vreau să fie acolo victimele.
Neagă tot! La nevoie, dăm ziarul în judecată.
Îți trimitem prin e-mail schița comunicatului de presă.
Îmi pare rău, trebuie să închid.
Pe mine mă scoate din sărite să fiu numit "pârâcios".
- Dacă nu cumva e adevărat. - Ce?
Dacă nu-i cu musca pe căciulă.
- Crezi că fiul meu e pârâcios? - Glumeam și eu...
- Și al vostru a fost pârâcios! - Cum adică?
- L-a pârât pe Zachary! - L-am silit noi.
- Deviem de la subiect. - Constrâns sau nu, a pârât!
- Nancy... - Ce?
- Crezi că fiul meu e pârâcios? - Eu nu cred nimic.
Atunci taci din gură și lasă insinuările!
N-avem de ce să ne pierdem cu firea.
Eu și Michael ne-am dat peste cap să fiu corecți și împăciuitori.
- N-ați fost prea corecți. - Pe bune?
- Ați fost corecți doar la suprafață. - Doodle, trebuie să plec.
Atunci pleacă! Lașule!
Nancy, acum risc să-mi pierd cel mai important client.
Tâmpeniile astea cu educația și toate certurile astea...
- Fiul meu a pierdut doi dinți! - Am reținut.
- Pe unul, permanent! - O să-și pună alții.
O să fie mai frumoși. Nu e nimic iremediabil.
Am greșit să nu analizăm sursa problemei.
Ce sursă? Un puști de 11 ani ia lumea la bătaie cu un băț!
- "Înarmat" cu un băț. - Am scos cuvântul ăla.
- Pentru că v-am cerut-o noi. - Fără să cârtim.
E un cuvânt care dovedește intenția fără nicio umbră de îndoială
și exclude ideea de greșeală copilărească!
- Nu mai tolerez mult acest ton! - Nu ne înțelegem de la bun început.
Dle Cowan, e foarte frustrant să fim mereu admonestați
pentru ce am recunoscut noi înșine că este o greșeală.
Cuvântul "înarmat" era greșit. L-am șters.
Eu nu-s prea sigură că era așa de greșit...
Zachary a reacționat la o agresiune verbală.
Eu, dacă sunt atacată, mă apăr,
mai ales dacă sunt singură împotriva unei găști întregi!
Ești mai tupeistă de când ai dat la boboci!
Îți dai seama ce vulgaritate ai spus?
Ascultați, toți patru suntem oameni cumsecade.
Nu știu cum ne-a luat valul. Nu-i nevoie de așa ceva.
Michael, nu mai fi împăciuitor!
Suntem "corecți doar superficial". De ce ne-am mai strădui?
- Nu. N-o iau pe calea asta. - Care cale?
Cea pe care au luat-o cele două pușlamale.
- Dna Longstreet nu vede... - Penelope!
- Scuze. - Deci Ethan e o pușlama!
Asta-i bomboana de pe colivă.
- Gata. Trebuie neapărat să plec. - Și eu.
Plecați! Mă dau bătută.
Alo!
Bună, mamă!
Nu. Avem niște musafiri, dar...
Da! Fă cum ți-a zis doctorul!
Da.
Poftim?
s k y * t i t r ă r i * r o
Antril? Iei Antril... Stai puțin!
Antril? Porcăria aia a ta așa se cheamă?
- Mama ia medicamentul ăla! - La fel ca mii de oameni.
Mamă, ascultă-mă! Nu-l mai lua, începând de acum!
Fă cum îți spun! Îți explic eu mai încolo.
Mamă, zi-i doctorului Pearlstein că ți-am interzis eu să-l iei.
Da.
De ce roșii?
Ca să te vadă cine?
Mamă, e ridicol! Mamă...
Te sun mai târziu, ți-am zis că avem musafiri!
Bine! Te iubesc! Pa!
I-au luat cârje roșii, ca să nu fie lovită de vreun camion.
Cică iese noaptea, pe stradă, de nebună.
Îi dau Antril, pentru tensiune.
Dacă-l ia și se poartă normal, o să-i cer să depună mărturie.
Nu aveam și un fular?
Nu-mi place atitudinea ta.
Dacă mama pățește ceva, o să vă dau în judecată!
- Poate ne vedem la proces! - Chiar sper!
Degeaba încerci să faci ceea ce trebuie!
Pacea e o prostie! Devii slab și lași garda jos!
Să mergem odată, Nancy. Mi-a ajuns pentru o zi.
Plecați! Dar să vă zic o chestie: acum, că vă cunosc, nu mă mir...
Cum îl cheamă?... Că Zachary are probleme de comportament.
- Când ai ucis acel hamster... - "Ucis"?
- Ucis! - Am ucis hamsterul?
Da! Ai făcut tot posibilul ca să ne simțim noi vinovați,
te dai mare moralist, dar tu însuți ești un ucigaș!
N-am omorât hamsterul.
Mai rău! L-ai abandonat, tremurând de frică,
într-un mediu ostil!
Bietul de el probabil a fost mâncat de un câine sau de un șobolan!
- Are dreptate! - Cum adică?
Michael, probabil că avut o soartă oribilă.
Credeam c-o să se bucure să fie liber în canal!
- N-a fost. - L-ai lăsat acolo!
Nu pot atinge chestiile alea. Nu ating nimic înrudit cu el.
- Penny, știi asta! - Se teme de rozătoare.
Da, mi-e frică de rozătoare.
Și de reptile. De toate târâtoarele.
Și tu? De ce nu te-ai dus să iei hamsterul din stradă?
N-am știut!
Michael mi-a zis de dimineață că hamsterul a fugit,
așa că m-am repezit jos și l-am căutat pe stradă.
M-am dus și la subsol!
Penelope, e nedrept că mă acuzi pentru faza cu hamsterul.
Chiar trebuia să le spui? E o problemă de familie!
Nu ne privește decât pe noi și n-are treabă cu problema noastră.
Nu pot să cred că-s acuzat de crimă în propria mea casă!
- Ce treabă are casa cu asta? - E a mea! Eu deschid ușa!
Ușa mea le e deschisă, în spiritul împăcării,
unor oameni care ar trebui să fie mai recunoscători!
Ce plin ești de tine! Minunat!
- N-ai nicio remușcare? - Nu!
Era dezgustător și mă bucur c-am scăpat de el!
- Ridicol! - Ce e ridicol?
Ai înnebunit și tu?
Fiul lor îl bate măr pe Ethan și tu te iei de mine?
Ai greșit față de hamsterul ăla, știi foarte bine!
- Nu dau doi bani pe hamsterul ăla! - O să dai, când vine fata acasă!
Să vină! Nu mă pune la colț o mucoasă răzgâiată de nouă ani!
Sunt absolut de acord cu el.
- Vezi? Ești jalnic... - Ai grijă, Penelope!
Până acum am fost calm, dar mă faci să-mi ies din pepeni!
- Și Ethan? - Ce-i cu el?
- El nu va fi trist? - Eu zic că Ethan are alte probleme.
- Ethan nu ținea la Ronțăilă. - Ronțăilă?
Ce nume de papă-lapte e și ăsta?
Tu n-ai nicio remușcare. Fiul nostru de ce ar avea?
Știți ceva? M-am săturat să mă port cu mănuși!
Am fost amabili cu voi! Am cumpărat și lalele!
Nevastă-mea vrea să par liberal, dar mă doare-n cot de sentimentalisme!
- Sunt un ticălos isteric! - Toți suntem așa.
Pardon, nu-i așa! Nu suntem toți ticăloși isterici!
- Desigur, tu nu ești așa. - Nu, slavă Domnului!
Nu, tu nu ești așa, darjeeling!
În niciun caz tu! Ție nu-ți sare muștarul!
- De ce ești așa de agresiv? - Nu-s agresiv, ci sincer.
Ba ești agresiv!
Ai pus la cale "petrecerea" asta și eu am intrat în hora ta.
- Ai intrat în hora mea? - Da!
Mă scârbești!
Ții să ne purtăm civilizat, nu mă deranjează.
Sigur că țin să ne purtăm civilizat! Măcar unul dintre noi s-o facă!
Crezi că e mai bine să fii un ticălos isteric?
Nimeni nu te-a criticat pentru asta!
- Ați făcut-o voi! - Ba nu.
Ce trebuia să fac? Să vă dau în judecată?
Să nu mai vorbesc cu voi? Să vă atac prin firma de asigurări?
- Termină, Penny! - Ce să termin?
- Faci din țânțar armăsar! - Nu-mi pasă!
Mă lupt cu morile de vânt
și sfârșesc singură și umilită!
Da, Walter.
Atunci să sară cu dovezi!
S-o dovedească!
Eu zic că-i mai bine să negăm.
Ne naștem singuri, la fel și murim.
Cine vrea un whisky?
Walter, sunt într-o ședință acum. Te sun când mă întorc la birou.
Nu vreau să trăiesc cu o persoană atât de negativistă.
- Cine e negativist? - Eu.
A fost o idee foarte proastă. Nu trebuia să ne întâlnim.
- Ți-am zis eu! - Mi-ai zis?
Da!
- Mi-ai zis să nu ne întâlnim cu ei? - Mi se părea o idee proastă.
- Ba a fost o idee bună. - Hai, lasă-mă! Cine vrea?
Mi-ai zis că nu ți se pare o idee bună?
- Din ce țin minte, da. - "Din ce ții minte".
- Aș vrea puțintel... - Tu nu trebuia să pleci?
În punctul ăsta, mi-ar prinde bine nițică tărie.
Uită-te în ochii mei și spune că n-am fost de acord cu întâlnirea!
Calmează-te, Penelope! Așa nu ajungem nicăieri.
Cine ți-a zis, de dimineață, să nu pui mâna pe tartă?
Cine ți-a zis să le-o lași soților Cowan?
Foarte frumos din partea ta!
- Care-i legătura? - Cum adică?
- Musafirii sunt musafiri! - Minți!
Știi, soția mea m-a târât până aici.
Când ești educat să crezi că bărbatul perfect e John Wayne,
primul impuls nu este să despici atât firul în patru.
- Parcă eroul tău era Ivanhoe. - Expuneam un principiu.
- Cele două nu se exclud. - Pe bune?
Cât de mult te poți înjosi?
Văd că l-am târât degeaba aici.
La ce te așteptai, Doodle? Chiar că porecla asta e ridicolă...
La o discuție despre valori universale? Whisky-ul ăsta e bestial!
Vezi? Are 18 ani, e single malt, adus taman din Scoția.
Și lalelele? Cine le-a cumpărat?
Am zis doar că e mare păcat că n-am luat lalele săptămâna asta,
nu te-am pus să te duci în zori tocmai pe strada Henry după ele!
Nu te consuma din cauza asta, pe bune că nu merită!
El a cumpărat lalelele! El culege toți laurii!
Noi nu primim nimic de băut?
Eu și Penelope am vrea și noi să bem.
E de-a dreptul caraghios, dacă te gândești mai bine.
Defilează cu John Wayne și Ivanhoe, dar se teme de un șoricel!
- Mai lasă-mă cu hamsterul! - Are dreptate. E de râsul curcilor.
- Și paharul ei? - Nu cred că are nevoie de alcool.
- Pune-mi de băut, Michael! - Nu!
- Michael! - Nu!
Ce te-a apucat, Michael?
Bine! Bea! Ce mai contează?
- Ți se face rău de la băutură? - Nu. Mă face să mă simt minunat.
Nu știu...
- Domnule Cowan... - Alan.
Alan...
Vezi tu, noi am pornit-o cu stângul.
Bărbatul meu a hotărât că viața trebuie să fie mediocră.
E greu să trăiești cu cineva care se complace în ideea asta,
care nu schimbă nimic, pe care nu-l entuziasmează nimic...
De ce-i spui lui asta? Îl doare-n cot!
Trebuie să credem... că e loc de mai bine.
E ultimul om de pe Pământ căruia ar trebui să-i zici asta.
Vorbesc cu cine am eu chef!
Cine naiba sună acum?
MAMA
Bună, mamă!
E bine! Nu mai are dinți, dar e bine.
Da, îl doare, dar o să-i treacă.
Mamă, ți-am zis că avem musafiri. Te sun eu mai târziu.
Da, bine.
- Încă îl mai doare? - Nu.
- De ce-i faci griji mamei tale? - Așa e el, nu se poate abține.
Penelope, mai lasă-mă! Ce mare tragedie?
Penelope, nimănui nu-i pasă decât de sine însuși.
Ne place să credem că e loc de mai bine,
că ne putem elibera de egoism,
cum e faptul că scrii cartea aia despre Darfur...
Mi se pare grozav!
Înțeleg. Ți-ai zis să iei un masacru, doar e plină istoria de ele,
și să scrii o carte.
Toți trebuie să se mântuiască într-un fel.
Nu știu cartea asta ca să mă mântuiesc!
N-ai citit-o! Nici nu știi ce conține!
Mă rog.
Mirosul ăla de apă de colonie îmi mută nasul din loc!
- Pute! - Da' știu că ai turnat!
- Îmi pare foarte rău. - Nu, eu am pulverizat ca o maniacă.
De ce nu poate fi mai ușor?
De ce totul trebuie să fie atât de extenuant?
Gândești prea mult. Femeile gândesc prea mult.
Ăsta da răspuns original!
Nici nu știu ce înseamnă "să gândești prea mult".
Nu știu cum te încape Pământul așa, fără pic de morală!
Uită-te la mine! Eu trăiesc bine-mersi!
Michael, gura!
Te complaci în mizeria ta! Mă dezguști!
- Unde ți-e simțul umorului? - Nu am și nici nu vreau să am.
După mine, căsătoria este cel mai nașpa chin lăsat de Dumnezeu.
Mirific...
- Căsătoria și familia! - Nu-i nevoie să ne-o zici și nouă!
Aș adăuga și că e cam indecent.
- Asta nu-l deranjează. - Dar îmi dai dreptate, nu?
Ne-am abătut de la subiect!
- Alan, spune ceva! - Are voie să spună ce crede.
- Nu să se bată cu pumnul în piept! - Probabil.
Nu ne pasă de căsnicia lor.
Am venit pentru o problemă cu copiii, nu ne pasă de căsnicia lor!
- Însă... - Ce?
- Problemele se leagă. - Evident!
Cei doi dinți lipsă ai lui Ethan au legătură cu mariajul nostru?
- Desigur! - Regret, nu înțeleg.
Fă un pas în urmă și uită-te în ce situație suntem.
Copiii îți sug viața și te lasă uscat și bătrân. Asta e viața!
Vezi cuplurile alea care râd până la altar...
Amărâții n-au habar!
Sunt fericiți! Nimeni nu-ți spune de la început ce te așteaptă.
În armată, aveam un amic și gagica lui urma să-i facă un copil.
I-am zis: "La vârsta noastră? Ești bătut în cap?"
"Mai ai vreo 15 ani până să faci cancer sau infarct"
"și tu te legi la cap cu un copil?"
- Doar nu asta crezi? - Ba da.
- Normal! Cred și lucruri mai rele! - Ești josnic, Michael!
Pe bune?
Nu mai plânge, Penelope! Asta doar înrăutățește lucrurile.
Sigur!
- E excelent, nu-i așa? - Excelent!
- Ai vrea și un trabuc? - Nu fumezi trabuc în casă!
- Păcat. - Acum o să fumezi trabuc, Alan?
Fac ce vreau, Nancy. Dacă am chef, fumez trabuc.
O să mă abțin acum, ca să n-o supăr pe Penelope.
E deja în pragul isteriei... ca s-o spun mai delicat.
Nu te mai smiorcăi, are dreptate!
Când femeile plâng, îi scot din minți pe bărbați.
Deși, trebuie să recunosc, Michael are perfectă dreptate.
Da.
Sigur, spune!
Treci "New York", specificând data și ora.
E insuportabil.
Data și ora expediției.
Lasă întrebările! N-aduc nimic bun.
Eu cu așa ceva trăiesc... zi și noapte.
- O clipă! - Mobilul ne distruge viețile.
- Nancy, e foarte important. - Întotdeauna e mai important.
Mereu e mai important ce se întâmplă altundeva.
Nu "strategie", ci "complot cu două săptămâni înainte de..."
Pe stradă... la cină... Peste tot.
Pune "studiu" între ghilimele!
Nici nu mai protestez. Mă predau necondiționat.
- Iar îmi vine să vomit. - Unde-i găleata aia?
De unde naiba să știu eu?
Atunci citează-mă pe mine!
- Poți să stai lângă găleată? - Pen!
Ce? Acum sunt pregătită pentru ce urmează.
..."După avocatul firmei TW Pharma, Alan Cowan".
Îl trimiți la ziare, la reviste de specialitate, tot tacâmul.
- Ce s-a întâmplat? - Iar i s-a întors stomacul pe dos.
- Ce grijuliu ești! - Sunt îngrijorat.
Mă scuzi, nu mi-am dat seama!
Hai, Nancy! Noi n-avem de ce să facem asta.
Căsnicia lor se duce de râpă, noi n-avem de ce...
Cu ce drept spui că ni se duce căsnicia de râpă?
Cu ce drept?
Da, Walter.
Da, m-au sunat. Ți-l vor trimite.
"Manipulare a prețului acțiunilor"!
Walter, te sun eu imediat.
- N-am zis-o eu, ci Stephen. - Michael!
- Cu ce drept ne judeci familia? - Nici tu nu ne judeca băiatul!
E altceva. Fiul vostru l-a brutalizat pe al nostru!
Sunt copii! Copiii se bat la joacă!
Așa a fost dintotdeauna. E natural.
- Nu este! - Ba da.
E nevoie de puțină educație ca să le înfrânezi impulsurile.
În natură, cum bine știi, dictează forța brută.
În lumea preistorică, nu în lumea asta!
- Există o singură lume! - Discuția asta mă plictisește.
Penelope, eu cred în zeul măcelului,
care domnește peste noi de când există lumea asta.
Te pasionează Africa, nu-i așa?
- Ce-i? - Nu-ți bate capul cu mine.
- Nancy! - Mă simt bine.
Tocmai m-am întors din Congo. Acolo, copiii ucid de la opt ani.
În copilărie, ucid sute de oameni.
Ucid cu maceta, cu pușca, cu kalașul sau cu Thumperul.
Evident, când băiatul meu îi sparge altui copil doi dinți
cu un băț din bambus, lângă groapa cu nisip,
nu-s chiar așa de șocat și de indignat ca tine.
- Ar trebui să fii. - "Thumper".
- E un lansator de grenade. - Așa îi zic și eu.
- Te simți bine? - Da.
- Ce-a pățit? - E de la fiere, n-am nimic.
Tu îmi povestești de Africa? Știu totul despre suferința de acolo!
Nu mă îndoiesc.
Doar la asta mă gândesc de luni întregi!
N-o stârni, te implor!
- Începi să-mi fii simpatică! - Gura!
- Ia uite-o pe marea pacifistă! - Taci naibii, Michael!
- Sigur mai vrei? - Foarte sigur. O să-mi facă bine.
Locuim la New York, nu la Kinshasa.
Avem obiceiuri vestice.
Să judecăm după valori vestice întâmplarea din parc!
De-ți place sau nu, eu sunt adepta lor.
Înseamnă că printre ele e și obiceiul să-ți caftești soțul.
- Te avertizez, Michael! - Ți-a lipit niște palme zdravene!
- Mie mi-ar topi inima. - Face mișto de tine! Incredibil!
De asta nu mai pot eu...
Încerci să-ți înfrânezi impulsurile, dar uneori nu vrei s-o faci.
Cine vrea să spună "Tatăl Nostru" când face sex?
- Mai avem whisky? - Din ăsta, nu prea cred.
"Thumper"!
- "Thumper"? Pe bune? - Da!
Așa i se zice!
- De ce nu-i zici lansator de grenade? - Pentru că ăsta-i termenul folosit.
Așa cum se zice "kalaș", nu Kalașnikov sau AK-47.
- Cine-i zice așa? - Ajunge, Nancy!
Barosanii ca bărbatu-meu nu-s interesați
de problemele muritorilor de rând.
Întocmai.
Nu înțeleg de ce. Toți trăim în aceeași lume.
De ce nu dăm dovadă de puțin spirit civic?
Penelope, lasă-ne odată cu termenii ăștia fițoși!
O să-l ucid!
Da!
Are dreptate! După o vreme, e insuportabil.
"A fost o tentativă să..." Poftim, așa!
A aprobat restul?
Foarte bine!
Despre ce vorbeam? Thumper.
Spuneam că, în pofida părerii soțului meu,
trebuie să ne dăm interesul colectiv pentru tot ce se întâmplă în lume.
"Interesul colectiv". Nancy, nu poți bea în starea ta!
Ce stare? Mă simt perfect!
E o idee... interesantă... Da!
Nu! Nu dăm interviuri până nu publicăm comunicatul!
Dle Cowan, poți încheia conversația asta iritantă?
Acționarilor n-o să le pese! Acționarilor n-o să...
Ce faci? Ți-ai pierdut mințile?
- Poftim. - Rahat!
- Doamne! - Bravo!
- Foehnul! - Cum ai putut?
A intrat cu tot în apă! Era nou-nouț! Abia setat!
Nu-mi vine să cred! Ai fost foarte iresponsabilă!
Toată viața mea era acolo!
Toată viața lui...
Trebuie să-i scot bateria și SIM-ul. Cum fac asta?
E blocat! Habar n-am!
Lor li se pare amuzant!
Penelope, nu-i amuzant!
Soțul meu și-a petrecut după-amiaza uscând diverse lucruri!
- Lasă-l. E terminat. - Trebuie să așteptăm!
Vrei să folosești telefonul meu?
Trebuie să spun...
Ce... Ce trebuie să spui, Michael?
Nu. Nici n-am cuvinte!
Eu aș spune că-i mai plăcut așa. Nu crezi?
Bărbații se atașează așa de mult de jucăriile lor!
Deși așa își pierd credibilitatea.
Odată ieșeam cu un tip care purta o geantă mare pe umăr.
Era o geantă de umăr pentru bărbați! Oribilă!
Geantă de umăr masculină! Îngrozitoare!
Dar și telefonul pe care-l ține el mereu în mână e oribil!
Bărbații ar trebui să aibă ambele mâini libere.
Și eu am o imagine despre bărbați care pornește de la John Wayne.
Un bărbat trebuie să aibă un Colt 45 la centură, să impună!
Un bărbat care nu pare un justițiar singuratic e nesărat.
Michael, cred că acum ești fericit.
"Sentimentalismele" alea de care ziceai tu se duc naibii.
Dar știi ceva? După mine, e aproape plăcut!
După mine, unii țin la băutură mai bine decât alții!
- Eu sunt absolut lucidă. - Vezi să nu!
Văd lucrurile cu un calm plăcut.
Asta-i bună! "Cu un calm plăcut".
Nu știu de ce te prostești în fața străinilor, "darjeeling"!
- Mai taci! - Alan, relaxează-te!
- Nu se fumează în casă! - Ai Hoyo de Montero,
Partagas D nr. 4 și Hoyo de Coronacion!
- De unde le ai? - Nu vrei să știi.
- Ba vreau! - Prin pilele mele spaniole!
Un furnizor știe o stewardesă. Aduce două cutii pe săptămână.
Nu poți fuma în casă dacă ai un copil bolnav de astm.
Și de ce îi spui povestea vieții tale?
- Cine are astm? - Fiul nostru.
- Am scăpat de hamster, nu? - Da, nici animalele nu-i fac bine.
- Nu-s bune deloc! - Nici peștii nu-s recomandați.
Chiar trebuie să ascult tâmpeniile astea?
Sunt singura care nu vede totul "cu un calm plăcut".
De fapt, în viața mea n-am fost atât de nefericită.
E cea mai nefericită zi din viața mea.
Vorbește băutura din tine!
Michael, tot ce-ți iese pe gură e o insultă la adresa mea.
Nu m-am îmbătat. Am luat doar vreo două guri
din prețiosul și minunatul tău whisky single malt vechi de 18 ani.
Eu nu mă îmbăt. Crede-mă, aș vrea s-o pot face.
Aș vrea să-mi pot îneca tristețea într-un pahar cu tărie.
Și soțul meu e nefericit.
Stă ghemuit acolo, parcă l-am lăsat pe marginea drumului.
Cred că și pentru el e cea mai nefericită zi din viață.
- Este! - Îmi pare rău, Doodle!
Alo... Ce-i?
Alo!
Mamă! Ți-am zis că avem musafiri!
Medicamentele alea te pot ucide! Sunt otravă curată!
Mamă, aici e un tip care-ți poate explica.
- Poftim! Spune-i! - Ce?
Ce știi despre mizeria aia otrăvitoare a ta!
Ce-i poate spune el? Nu știe nimic.
Bună ziua, doamnă! Ce mai faceți?
Nu...
Vă doare ceva?
Da... Operația o să rezolve asta.
Și celălalt picior?
Nu, nu sunt ortoped. Îmi tot spune "doctor"...
Doctor... Mor de râs! Închide!
Da!
Aveți probleme cu echilibrul?
Nu, sigur că nu! Nu vă pot ucide!
Nu vă uitați în gura lumii!
Dar poate ar fi bine să nu le mai luați o vreme.
Doar până după operație.
Da, păreți într-o formă excelentă!
Ai auzit, mamă? Nu mai lua medicamentele alea!
Fă cum îți zic, bine? Te iubesc!
N-o mai suport!
- Ce mizerii înghit zi de zi! - Bine! Terminăm odată?
Să vin cu Zachary aici? Să hotărâm.
Deja nu-mi mai prea pasă, dar de asta suntem aici, nu?
Mi se face rău. Unde-i găleata aia?
Ajunge!
Eu zic că vina este a ambelor părți.
Asta e. Vina e împărțită.
- Tu vorbești serios? - Poftim?!
- Chiar asta crezi? - Da.
Fiul meu a luat doză dublă de codeină la 3 dimineața și e de vină?
Nu-i neapărat nevinovat.
Ieși! Ieși naibii din casa mea!
Geanta mea!
Ce se întâmplă? Ai luat-o razna!
- Alan, fă ceva! - "Alan, fă ceva"...
Taci! Mi-a aruncat pe jos oglinjoara, parfumurile...
Ține-mi partea! De ce n-o faci?
- Hai să plecăm, Nancy... - Doar n-o strâng de gât!
- Ce ți-am făcut eu ție? - Vina nu e împărțită!
Victima și criminalul nu sunt la fel!
- "Criminalul"? - Las-o baltă, Penelope!
Lasă "corectitudinea politică"!
- Eu cred în ea! - Doar tu!
Obsesia ta cu Sudanul îți acaparează toată viața!
Sunt îngrozită! Cum poți fi atât de josnic?
Îmi place să mă simt așa de josnic!
Într-o zi vei înțelege ce orori se petrec acolo
și-ți va fi rușine de atitudinea ta nihilistă!
Da, darjeeling, tu ești minunată!
- Ești ruptă din soare! - Da, sunt!
Să plecăm de aici, Alan! Ăștia sunt niște monștri.
- Oprește-te, Nancy! - Nu! Vreau să mai beau!
Vreau să mă îmbăt criță!
Târâtura asta mi-a aruncat geanta și nimeni n-a mișcat un deget...
- Vreau să fiu moartă de beată! - Ai băut destul.
Cum ai putut s-o lași să-mi facă fiul "criminal"?
Noi am venit aici ca să rezolvăm lucrurile
și ei ne insultă, ne învață cum să fim buni cetățeni ai lumii...
Mă bucur că băiatul nostru l-a bătut măr pe al vostru
și mă șterg la fund cu drepturile omului!
Dă pe gât două pahare și-și dă arama pe față!
Ce s-a ales de domnița delicată cu ochi de căprioară?
- Ți-am zis eu! - Ce i-ai zis?
Că e falsă! Îmi pare rău!
- Când ai spus asta? - Când îți uscai pantalonii!
După 15 minute, deja știai că e falsă?
- Mă prind repede de chestiile astea! - Așa e.
- Am ochiul format! - Cum adică e "falsă"?
Nu mai vreau să ascult asta. De ce mă faci să trec prin asta?
Stai liniștită, Nancy...
E o prefăcută! Nu-i pasă mai mult decât ție!
Asta așa e.
- Mi-a dat dreptate. - Îi doare-n cot!
Era clar, de la bun început, că li se rupe!
- Nici ei nu-i pasă, așa e! - Și ție îți pasă?
Lasă-l să vorbească. Explică-mi de ce ție îți pasă.
Ce înseamnă să-ți pese? E incredibil când ești o jigodie pe față!
Nimănui de aici nu-i pasă. Poate cu excepția lui Penelope.
Trebuie să recunosc că e o tipă cinstită.
N-am nevoie de recunoașterea ta!
Dar îmi pasă... cu adevărat...
Sigur că-ți pasă, Doodle, dar ești nițel isterică,
nu ca marea eroină a mișcării sociale.
Ieri am văzut-o la televizor pe prietena ta, Jane Fonda.
Îmi venea să dau fugă să cumpăr un poster cu Ku-Klux-Klan.
"Prietena mea", Jane Fonda? Ce naiba vrei să spui?
Sunteți de un soi: femeile săritoare care vor să rezolve toate problemele.
Nouă nu ne place genul ăsta de femeie.
Ne plac cele senzuale, țăcănite, în care urlă hormonii.
Păzitoarele lumii, cele care vor să arate ce deștepte sunt,
ne taie cheful.
Până și bietului Michael, soțul tău, nu mai are chef.
Nu vorbi în numele meu.
Nu dăm doi bani pe ce fel de femei îți plac ție!
Ce-mi arunci părerile tale în față?
Ești singurul bărbat de părerile căruia nu ne pasă!
Urlă!
Ca timonierul-șef de pe un vas de sclavi.
Și ea n-a țipat că golanul vostru a făcut bine bătându-ne băiatul?
Da, bine a făcut!
Măcar băiatul nostru nu-i un pămpălău poponar!
Al vostru e un nenorocit de pârâcios!
Să plecăm, Alan! De ce mai stăm în casa asta?
Poftim! Asta cred eu despre lalelele tale tâmpite!
Urăsc florile astea!
Și pentru mine asta este cea mai oribilă zi din viață!
Subtitrarea: By Ted 4You
WwW.Cosul-De-Gunoi.Do.Am