WwW.Cosul-De-Gunoi.Do.Am
Traducerea: By Ted 4You
Gata? O cunosc de 6 ani.
E cea mai isteață fată pe care o cunosc.
Și are o inimă de aur.
Noi, mamele care muncim, parcă am face 50 de lucruri simultan,
dar lui Kate poți să-i mai dai 10 în plus și tot se descurcă.
Dacă trebuie făcut un raport până a doua zi, îl face.
Dacă trebuie o pereche de aripi de zână pentru serbare, le face ea.
Dacă apare pe neașteptate vreo rudă de-a soțului,
se descurcă fără a amesteca Xanax cu vodka. Este incredibilă.
NU ȘTIU CUM REUȘEȘTE
Pentru noi, mamele, există un moment în care simți că nu mai poți.
Pentru Kate, momentul a venit acum trei luni.
Totul a început din cauza târgului de prăjituri.
V-a povestit despre târgul de prăjituri?
Dumnezeule, târgul prăjiturilor pentru preșcolari.
Abia ajunsesem la Boston dintr-o călătorie de afaceri,
când am primit o notificare de la școala lui Emily
despre târgul de prăjituri.
I-am promis lui Emily că voi coace ceva acasă
și eram hotărâtă să stau trează toată noaptea pentru asta.
Dar la alimentară nu mai aveau ingrediente pentru copt.
Plăcinta va fi făcută de casă,
chiar dacă e ultimul lucru pe care îl fac.
De ce îmi păsa? În primul rând,
celelalte mame sunt un fel de soldăței ai Marthei Stuart.
Prăjiturile lor vor fi perfecte, iar fiicele lor vor fi mândre.
Voiam ca și Em să se simtă la fel.
Încerc să previn știrile de peste 20 de ani.
Prietenii lui Emily au descoperit că problemele ei mentale sunt cauzate
de un târg de prăjituri de la școală, la care mama ei,
o prezență incertă în viața acesteia,
a umilit-o în fața colegilor de clasă.
N-o voi dezamăgi pe Emily.
Întinde-te.
Așa, așa.
Nu înțelegeți. Încă-mi amintesc de privirile din 1974,
când mama m-a trimis la târgul de prăjituri de la școală
cu două cutii de compot de piersici.
Ai făcut plăcintă.
- Bună. - Bună. Bun venit acasă!
Mulțumesc.
Mă gândeam că zahărul pudră va fi de folos.
- Nu, asta nu mai are nicio soluție. - Serios?
Hai în pat. Uite...
Avem fursecuri, le punem într-o cutie și e gata de plecare.
Glumești?
Ai idee ce-ar face mamele adepte ale unei diete corecte
dacă aș aduce prăjituri bogate în zahăr și sare?
Arată foarte bine. Îmi dai și mie o gură?
Da.
Vezi? Îți faci prea multe griji.
Vreau ca Emily să fie mândră de contribuția ei la târgul de prăjituri.
Nu vreau să se simtă diferită față de ceilalți copii,
pentru că mama ei trebuie să călătorească în interes de serviciu.
Voiam să știe că m-am străduit.
Bine, reformulez. E foarte frumos ce-ai făcut pentru ea.
- Cum a fost la Phoenix? - Bine.
Aeroport, taxi, ședință, hotel, ședință, taxi, aeroport.
Cred că ești extenuată.
Păi...
Un pic.
Dar nu complet.
Nu sunt genul de femeie care nu vrea să facă sex cu soțul ei.
Încă îl consider cel mai drăguț tip pe care îl cunosc.
Ridurile adorabile de pe frunte, ochii lui albaștri...
Felul în care miroase după ce face duș...
Dar e o mică problemă.
Un studiu recent arată că 64% dintre femeile cu copii mici,
nu dorm noaptea.
Cercetătorii nu și-au putut explica de ce.
M-au fi putut întreba pe mine.
Noaptea, la fel ca femeile din întreaga lume, fac lista.
Tematica petrecerii pentru ziua lui Emily.
Pirați sau vedete rock?
Ce trebuie să cumpăr. Șervețele, pastă de dinți, cotlete.
Cadoul pentru ziua lui Jeddah.
Să aflu dacă Jeddah e băiețel sau fetiță.
Să aleg muzica. Emily trebuie să se joace cu copilul care nu mușcă.
Să pun benzină la mașină. Asta nu trebuia să fie pe lista lui Richard?
Pe cine vreau să păcălesc? Richard n-are nicio listă.
Smulge ceva. Orice.
S-o sun pe mama lui Richard s-o salut.
Sau să-i trimit un e-mail cu salutări.
Să-i spăl ursulețul lui Ben.
Să iau anticoncepționalele. Să fac prăjituri.
Să plătesc taxele anuale. Să hrănesc hamsterul.
Să-ncep rezumatul fiscal anual.
Să merg la sală.
Când să fac exercițiile Kegel?
Covrigi!
Când mă întorc dintr-o călătorie, Ben nu-mi poartă pică pentru absență.
E prea mic să poarte pică.
- Bună... - Bau!
Te iubesc.
Îmi place să fiu mămica unui copil de doi ani.
Parcă aș fi o vedetă de cinema într-o lume fără critici.
Din nefericire, fiica mea nu iartă la fel de ușor.
Dacă lipsesc prea mult, face mofturi și mă pedepsește.
Moft: Vreau să mă ducă tata la școală.
Moft: Vreau să-mi facă el baie.
Pedeapsă: Nu-mi plac îmbrățișările.
Orice mamă care lucrează și spune că nu-și mituiește copiii
poate minți și în CV.
Cine vrea să vadă desene animate?
Ți-arăt eu ție chiar acum!
Porcule...
Bună dimineața.
Trebuie să-l sunăm pe cel cu covoarele, să ne facă o estimare pentru scări.
Ce lucruri minunate spui...
E ceva schimbat la tine. Ești...
Nu sunt suficient de dulce?
Azi e ședința aia importantă, nu?
Acolo mă duc. Cu siguranță.
Pregătește ceva bun la cină pentru că vom sărbători.
S-a făcut.
Vorbesc serios.
Cui îi pasă că mă confrunt cu firme mamut,
cu portofolii pline de aripi ale muzeelor și holuri de hotel.
Am o toaletă fantastică dincolo de pat
și un subsol demențial, versiunea New Hampshire.
Fără a mai menționa cămașa fără vomă.
Am ales cea mai proastă perioadă pentru a trece pe cont propriu.
Parcă economia ar fi așteptat să am propria mea afacere înainte de-a se nărui.
Richard.
Falimentez firma cu banii pe care-i păstram sub saltea.
Situația se va schimba. Trebuie.
Ești prea talentat ca să nu se schimbe.
Asta sper.
Salariul nu e prea mare,
dar pe termen lung va fi grozav pentru amândoi.
- Vei reuși. - Voi reuși?
- Vei reuși. - Voi reuși!
- Bine. Trebuie să plec. - Stai. Stai. Stai.
Poți să aștepți cât fac un duș rapid?
Unde naiba-i Paula? A întârziat zilnic săptămâna asta.
Serios. O să discut cu ea.
Richard, te rog, nu discuta cu ea. Dacă o supărăm, pleacă.
Și ar fi cel mai cumplit lucru din lume?
Sincer, în acest moment, ar fi mai ușor dacă ai pleca tu.
Știi ce vreau să spun.
A ajuns.
- E aici! - Bună dimineața, micuților.
Bărbații și femeile privesc grija față de copii foarte diferit.
A fost o zi superbă pentru surf!
Richard vede o risipă de bani, de care nu avem nevoie momentan,
iar eu văd o persoană care știe ce păturică preferă Ben.
Paula. 8 ani de facultate. Încă nu a absolvit.
E un serviciu bun.
Ador copiii, iar Kate e o șefă grozavă.
Cu ce se ocupă Kate? N-am nici cea mai vagă idee.
Lucrează la o bancă?
E casieră?
Mamă, vom întârzia.
- Paula, pui tu asta la frigider? - Sigur.
Ai făcut plăcintă?
Da.
Pot să menționez că lucrez pentru o firmă mare de investiții?
Și totuși, nimic nu mă sperie mai mult
ca educatoarea fetei mele când mă prinde
c-am întârziat la adunarea în cerc.
- Mami te iubește puțin sau mult? - Puțin.
- Mult. - Mult.
O zi bună! Te iubesc.
Pa. Du-te. Du-te.
Iar ați întârziat, dnă Reddy?
Da. Mă scuzați.
Mâine venim la timp.
Probabil.
- Bună dimineața. - Chiar ai făcut plăcintă?
- Vrei să mă faci de râs? - E de la magazinul din colț.
Și ai deghizat-o? Frumos!
Și ai aruncat ambalajul înainte să te vadă dădaca?
Logic.
Ea e prietena mea, Alison. Stați. Ați cunoscut-o deja.
E mamă singură și mereu pot conta pe Alison, mai ales
pentru a face ceva mai oribil decât mine pentru târgul de prăjituri.
Acela e jeleu instant, oameni buni.
Kate și cu mine ne-am împrietenit imediat.
O mamă care muncește are nevoie de solidaritate.
Și știm exact unde ne situăm ca fiabilitate.
Între infractor și ciorditor.
Doamne, ce trist e!
Femeile simulau orgasmul și făceau prăjituri.
- Acum simulează prăjiturile. - E o mare îmbunătățire, în ce mă privește.
Mulțumesc. N-am dormit toată noaptea.
La naiba. Uite-le că vin.
Veneau.
Cele mai înspăimântătoare creaturi din captivitate.
Mamștrii.
În dreapta, Wendy Best.
Secundul profesoarei, însoțitoare în excursii,
Vice Președinta Asociației părinților și bucătar responsabil
cu terorizarea mamelor ce lucrează cu abilitățile ei gospodărești.
Iar Janine Lopietro face pilates, yoga, rotații, crafmaga.
Mai antrenată decât un pușcaș marin și chiar mai dură.
Iată-te, Kate! Nu te-am mai văzut de secole!
Scumpo, arăți grozav!
Fetelor, vă invidiez că puteți purta tocuri înalte
și arătați bine toată ziua, în timp ce noi ne plimbăm prin parc.
Kate, nu știu cum reușești. Wendy și cu mine mereu spunem asta.
- Un fursec? - Desigur. Mulțumesc.
Delicios.
Alison, te rog.
Bine. Pa pa.
- Pa! - Pa!
- Mai piaptănă-te. - Ai văzut cu ce era îmbrăcată?
Când am hotărât să am copii,
am vrut să fiu eu cea care îi crește.
Dar femeile aleg diferit în viață.
Nu le judec. Încerc să nu...
Să nu le judec.
- Vorbim mai târziu. - La revedere!
Bună.
Du-te acasă.
Nu te duce pe stradă.
Nu ieși pe stradă!
Bineînțeles că am întârziat.
Va trebui să alerg până la birou ca să ajung înaintea șefului meu, Clark.
- Bună, Clark. - Bună dimineața.
Ce mai faci?
Permite-mi. Doamnele mai întâi.
Mulțumesc.
Ai întârziat puțin în dimineața asta. Eu vin de la o ședință.
Am două opțiuni. Pretextele bărbaților.
Trafic aglomerat, un far spart, carburatorul defect...
Sau...
Mamografie.
Bine. Cred c-o să urc pe scări.
Face bine la inimă.
Bună dimineața, Mo.
- Ședință. - Da. O secundă.
Ăla-i orez crocant?
E unt uscat de la clătite.
Ce ușurare.
Momo e un analist începător genial.
Are etica profesională a unui robot și același zel.
Dar nu contează, pentru că-și dedică întreaga energie serviciului.
Kate Reddy?
E cel mai bun manager pe care îl avem.
E o adevărată profesionistă. Muncește foarte, foarte mult.
Deși lumea o consideră ciudată.
Își verifică în fiecare zi copiii.
Chiar și în timpul prânzului, când ar trebui să lucreze.
- Gata. Mergem la ședință acum? - Așa cred.
N-avem timp să-ți vopsim rădăcinile.
Am auzit că Clark a primit răspuns de la New York
despre fondul propus de noi.
Cei din New York nu ne lasă să ne ocupăm de nimic important.
Tratează biroul din Boston ca pe un copil vitreg și trist.
Tu mereu ești obosită și insuficient aranjată,
iar o dată ai mirosit a lipici toată ziua,
dar scrii cele mai bune rapoarte de la acest etaj.
Mă-ndoiesc că le-au citit vreodată.
Am auzit că au ales unul de aici, dar crede-mă, dacă au făcut-o,
e a lui Bunce. Nu mă întreba cum, dar tipul acela dă din coate.
Vorbeam de lup.
Kate.
El e Chris Bunce. E DOA-ul nostru. Desemnat dobitocul biroului.
Lui Bunce îi place că am copii.
Îi conferă un avantaj în competiție.
Cele pe care le primesc bărbații
când scot clienții la un pahar, la cină și meciuri de golf.
Știți la ce mă refer.
La nudism.
Iată-te! E totul în regulă în această dimineață?
Te căutam și nu te găseam.
Sper că sunt bine copiii.
- Mi-am făcut o... - Nu întreba.
Tocmai îi spuneam lui Clark. Kate e uimitoare, nu-i așa?
Nu știu cum reușește cu atâția copii.
Am doi.
- Este impresionant. - Tu ai patru.
Da, dar doi sunt gemeni.
Bunce.
Cum naiba ar trebui să funcționeze egalitatea dintre sexe?
Ți se oferă posturi bune, concediu de maternitate,
dar până nu programezi un bărbat să observe că nu mai e hârtie igienică,
proiectul e un eșec.
Mă deranjează când lumea afirmă că e un standard diferit.
Și bărbații au multe pe cap. Pantofii, de exemplu.
Femeile își lustruiesc pantofii în fiecare zi? Nu.
N-ai să vezi o femeie lustruindu-și pantofii.
Pantofii femeilor pot fi joși și plictisitori, ai bărbaților nu.
Acesta e un standard diferit.
Bunce a avut mai multe întâlniri săptămâna aceasta
cu investitorii din Oakland despre fondul lor de pensii.
Da, întâlnirile au fost grozave.
Și-au făcut și puțină cultură cât au fost aici.
I-am dus la un spectacol de dans.
O reprezentație de dans.
Bravo, Bunce.
Să trecem la afaceri. Jack Abelhammer din biroul de la New York
a văzut o propunere a acestui birou și vrea să se întâlnească cu autorul.
E o idee ce merită adusă în prim-plan.
Bunce...
Știu cât ai așteptat o asemenea oportunitate.
Așteaptă în continuare.
Felicitări, Kate! Pleci la New York diseară.
Ai întâlnire la ora 9:00 cu Abelhammer.
Serios?
Cred că în sfârșit ți-a citit cineva o ofertă.
Du-te!
Felicitări!
Dacă reușești, va fi un mare pas înainte.
Multe călătorii, multe întâlniri față în față cu Abelhammer.
Va fi grozav!
Și în plus, copiii tăi vor avea ocazia
să petreacă clipe minunate cu... dădaca.
Iar soțul tău va fi încântat. Felicitări!
Știți că e măritată, nu?
În căsnicia ei, trebuie să-și sune soțul
de fiecare dată când lucrează peste program
sau pleacă-n celălalt capăt de țară sau nu-și poate lua copiii de la școală.
Parcă ar fi eliberată condiționat.
De asta nu mă mărit și nu fac copii.
Am avut un peștișor cândva.
Dar mă privea cu niște ochi care parcă spuneau: "hrănește-mă".
L-am aruncat în toaletă. Îl chema Derek.
Derek Chen.
Hai să plecăm mai devreme. Mergem într-un bar
și ne prefacem că suntem singure și neliniștite.
Una din două. Sau ambele.
Voiam să confirm întâlnirea pentru mâine, la ora 9:00.
Abia aștept să te întâlnesc. Jack Abelhammer.
Aș vrea să mă trotilez, dar din păcate nu pot.
Trebuie să mă duc la New York să-l sug pe unu'.
Dragă Jack. Și eu abia aștept să te cunosc. Kate e pregătită.
Richard, e ceva pe termen lung, îți promit.
Eu trebuie să-l aleg pe el, iar el trebuie să mă aleagă dintr toți.
Șansele să se întâmple asta sunt foarte mici.
E vorba de abilitatea ta de a alege și de calitatea ideilor tale, iubito.
Sigur vei reuși.
Baftă la ședința ta. Nu-ți face griji pentru mine, iubitule.
E o călătorie foarte scurtă. Nici n-o să-mi observați lipsa, promit.
Nu. Abia te-ai întors.
Scumpo, e doar o seară și voi avea telefonul la mine.
- Poți să mă suni oricând. - Cum spui tu, mamă.
Măcar tu nu mă urăști.
L-ai dus pe Ben la tuns?
Da, îi intra bretonul în ochi. L-am dus la frizeria din colț.
Îi stă...
E adorabil. Mulțumesc. Numai că...
Era prima lui tunsoare și...
Am vrut să te sun, dar nu voiam să te deranjez la serviciu.
Nu, Paula. Este...
Nu mă deranjezi niciodată.
Nimic nu e mai important pentru mine decât copiii.
Mă bucur să aud orice despre ei. Pe cuvânt.
Am înțeles.
Grozav. Mulțumesc.
Te iubesc.
- Pa, mami. - Pa, iepurașule.
Te iubesc. Paula, să mă suni. Indiferent de motiv.
- Pa pa. - La revedere.
Pa pa.
La revedere.
Pa.
În cărți scrie că toți copiii depășesc anxietatea despărțirii la vârsta de 2 ani.
- Bună seara. - Ce ciudat a fost.
Dar nu e valabil și pentru mame.
N-o să-i mai văd prima tunsoare niciodată.
Em, n-aveau iegări violet mărimea ta.
Dar mai caut. Promit, bine?
Bine, draga mea.
Vrei o perie de păr?
Sunt puțin emoționată. E un delict?
Alo.
Azi se văr juca în parc. Trebuie să stabilești cu dădaca lui Alan.
Da. Poți aștepta?
Stai așa.
Cred că am numărul ei. Așteaptă.
Îmi ții asta o secundă?
Scuze.
Te superi?
- De ce e umedă? - Nu e a ei.
Scuze, e cam aglomerat.
- Ceva miroase a vomă. - Mă-ntreb de unde.
Da.
L-am găsit. Am numărul.
Mai ești acolo?
- Haide, spune. - Ce să spun?
Spune tot.
Nu, doar că...
- Nu știu cum reușești. - Și tu vei reuși într-o zi.
Nu, nu.
- Nu voi avea copii. - Serios?
De ce?
- Pentru început... - Poți să-mi ții asta o secundă?
Momo...
Ai cuvântul meu de onoare că a fi mamă e una dintre cele
mai bogate și înălțătoare experiențe pe care o poate avea cineva.
Probabil iar am mâncărimi din cauza stresului.
Scuză-mă.
Mulțumesc.
Iau eu geanta.
Scuze, copiii mei adoră melodia asta.
Alison, intru într-o ședință. Pot să te sun mai târziu?
Sigur. Dar de ce mi-ai trimis un e-mail în care spui că abia aștepți să mă cunoști?
Poftim?
Aseară te-am invitat să bem ceva.
Am primit răspunsul tău, dar n-are nicio logică.
Ba nu. Nu ți-am trimis acel e-mail. Ți-am trimis unul diferit...
Dumnezeule! Stai!
Nu ți-am trimis un e-mail despre supt?
- Nu, draga mea. Cel puțin nu ieri. - Doamne!
Ești pregătită?
Jack Abelhammer.
Momo Hon. Este o onoare să vă cunosc, dle.
- Mergem? - Da.
Auzi, Jack?
Jack, în legătură cu e-mail-ul pe care ți l-am trimis ieri...
Activitatea menționată...
Nu este... În mod normal eu nu...
Da, am văzut.
Încă intenționezi să începi ședința cu acel plan de acțiune?
Mă scuzați...
Au fost niște reduceri bugetare în ultimul timp.
Deci... nu.
Ce dezamăgire.
Mă scuzați. O să-l trec pe silențios.
Aproape gata. L-am dat pe silențios.
Îmi cer scuze încă o dată. Mă scuzați.
Emily a fost trimisă acasă. Are păduchi.
Trebuie despăducheată toată familia.
E totul în regulă?
Da.
Doamne...
Am primit multe propuneri, dar m-a intrigat noțiunea ta
de investiție individuală la termen.
Pentru a funcționa, trebuie să alegi plata în acțiuni.
Desigur, dar trebuie să evităm și acțiunile capcană.
Am vizat deja câteva companii unde chiar văd multiplicarea acțiunilor.
Înțeleg.
Problema e că investitorilor nu le plac afacerile cu fondul de pensii.
Cum i-am putea convinge?
- Ce-i aia casă cu arcuri? - Poftim?
Asta ai scris în palmă.
N-am mai văzut o fată scriind în palmă de când aveam 10 ani.
O casă cu arcuri e o saltea gonflabilă
pe care copiii sar în sus și-n jos.
Deci e o casă cu arcuri.
E ziua fiicei mele săptămâna viitoare.
- Câți copii ai? - Șase.
- Doi! - Doi.
- Are doi. - Parc-aș avea șase.
Propunerea fondului e foarte ambițioasă.
Investitorii vor să vadă că e o afacere viabilă.
Nu-i interesează decât rata de profit.
Este ambițios, știu asta, dar...
Dar dacă va funcționa, va funcționa în stil mare.
Gândiți-vă. Un fond de pensii care face posibil
ca oamenii să-și suplimenteze asigurările sociale
ca să poate ieși într-adevăr la pensie.
Ar însemna enorm pentru oamenii acestei țări
pe care îi înspăimântă viitorul.
Am intrat în domeniul investițiilor
pentru că mi-am văzut tatăl pierzând fiecare cec primit vreodată.
Mi-aș fi dorit să-și fi pus banii într-un fond ca acesta.
Măcar i-ar fi lăsat mamei ceva.
În schimb a avut două servicii și niciun ban economisit.
Și un câine furios, pe nume Claude.
Ce-i cu tine? Cred că mi-ai pus ceva în gură.
Am păduchi!
- Ai... - Păduchi.
Doamne! Abia așteptam să ies de acolo.
Îmi tot imaginam gândăcei
sărind din capul meu în cutia lui poștală.
Doamne, o să vomit.
Nu...
Așteaptă, Richard. Stai așa.
- Vorbim imediat. - Nu-ți băga telefonul în păr.
- Bună, Richard. Ce faci? - Am reușit.
N-o să mai renovez subsoluri.
Doamne!
E cea mai bună veste din lume! Iubitule, sunt foarte mândră de tine!
Vino acasă. Trebuie să sărbătorim.
Vin. Ajung imediat acasă. Pa.
Da!
S-ar putea să fie un dezastru.
Bineînțeles că o mulțime de copii fac păduchi.
Cei nespălați.
Cei a căror mame n-au timp să-i spele cum trebuie pe cap, cum e Kate.
Sau mai rău, cei pe care-i spală o adolescentă.
Serios, mulți copii iau păduchi de la școală. Nu e mare lucru.
Da, au existat zvonuri
potrivit cărora Kate ar avea păduchi.
În lumea finanțelor se știe că nu ignorăm zvonurile.
Așa că... mi-am dezinfectat biroul.
Apoi am fost la bucătărie și am aruncat
cănițele copiilor și ce era în frigider etichetat cu numele copiilor.
În continuare nu voi urca în lift sau în taxi cu Kate.
Comentează filmul pe www.RadioFLy.ws
Dacă reușești, trebuie să admiți că-i incredibil.
Cum aș putea? Richard va trebui să lucreze mai ales acum, că are un proiect nou.
Iar eu sunt foarte...
Scuze. Abia mă descurc și așa.
Oricum, n-o să fie cazul. Abelhammer sigur mă crede nebună.
I-am trimis un e-mail cu sex oral...
Eram mâzgălită în palmă și mă scărpinam ca un câine.
Alo.
Bună, Clark.
Sunt la...
Iau micul dejun.
E totul...
Bine.
Da, voi fi acolo.
Bine.
Bine, pa pa.
Abelhammer vrea să discute cu mine.
Conexiunea e făcută. Așteaptă-l pe domnul Abelhammer.
Super. Mulțumesc.
Sfinte Sisoe...
Cum s-a mai întâmplat și asta?
Doamne!
De cât timp ești acolo?
De suficient timp, dar continuă, dacă mai trebuie să-ți aranjezi ceva.
Nu, nu.
Cred că sunt complet aranjată.
Mulțumesc.
- Mulțumesc. - Mulțumesc c-ai venit până aici ieri.
Desigur. Cum să nu?
Mi-a plăcut propunerea.
Are multe carențe, dar cred că le putem aranja
pentru a face o mulțime de bani.
Oricum, ar fi un termen limită foarte apropiat.
Investitorii analizează și alte posibilități.
Vor lua o decizie până la sfârșitul anului.
E un angajament masiv.
Va presupune multe călătorii, zile lungi, nopți târzii...
Voiam să mă asigur că nu e prea mult pentru tine.
Având în vedere situația prin care treci cu cei șase copii și păduchii.
Doamne!
- De unde știi? - Ți-am văzut mesajul.
Pot citi și invers.
Deci...
Ce părere ai, Kate?
Te descurci?
E posibil să fie cel mai bun lucru care i s-a întâmplat carierei mele.
Numai că-i cel mai inoportun moment.
Copiii tăi vor avea ocazia să petreacă clipe minunate... cu dădaca.
Îți iubești meseria mai mult decât oricine altcineva.
Multe călătorii, multe întrevederi față în față cu Abelhammer.
Știam exact ce trebuia să spun.
Sigur că pot.
Puteți ține liftul?
Îl țineți? Mulțumesc.
Scuze, fiica mea împlinește șase ani mâine.
Mi-era teamă că n-o să găsesc baloane mâine.
Puteți apăsa butonul holului pentru mine?
Au încăput toate?
Toată lumea știe cum se organizează corect o petrecere aniversară.
Îl suni pe Ernesto, de la Playtime Events. Se ocupă de tot.
Invitațiile, baloanele, totul e perfect. Iar pentru 50 $ în plus,
le dă adresa greșită rudelor tale
ca să se plimbe aiurea prin oraș toată ziua
și să ajungă la finalul petrecerii.
- Bună, scumpo. - Mamă, tată, intrați.
Bună, Kate.
- Bună! - Bună!
Mulțumesc că ați venit.
- E plăcerea noastră. - Ce drăguț!
Mă bucur să vă văd.
Sunt foarte drăguțe. Mulțumesc. Vă servesc cu ceva de băut?
Nu!
Sau niște bomboane?
- Aveți sucuri pentru copii? - Fără sucuri, mamă. Prea mult zahăr.
Da, iar fructele confiate le strică dinții.
Anul trecut, asistenta școlii ne-a ținut morală împotriva stafidelor.
Și totuși aveți o pińata?
Asta-i altceva.
E dezvoltare culturală.
Poftim niște apă, scumpo.
- Ne consideră ridicoli. - Pentru că și suntem puțin.
Te simți bine? Pari puțin obosită azi.
Eu? Mă simt super. De ce?
Au sosit sălbaticii.
Deschid eu ușa.
Stai, Richard, trebuie să discutăm.
- Acum? - Tată, au venit!
Bine, mai târziu. Ai dreptate.
Ce este, Kate?
Nu-i nimic. E o chestie.
Sincer, nu e mare lucru. Vorbim mai târziu.
- Ești sigură? - Da, deschide ușa.
Îmi pare rău, dar celor de la New York le-a plăcut ideea mea cu fondul de pensii.
Vor s-o dezvolt mai mult. Adică voi fi foarte ocupată
și voi călători în următoarele două luni.
Tortul e făcut cu făino organică?
- Da. - Mulțumesc.
Trebuie schimbat scutecul!
Schimbarea scutecului! Trebuie pus la fiert.
Vorbim despre chestia aia mai târziu.
Da. Abia aștept.
Vă distrați?
Se descurcă incredibil cu Em, nu-i așa?
Când copiii mei erau mici, Lou nu cred c-a schimbat vreun scutec.
Bărbații nu făceau așa ceva pe vremea aia.
- Asta pentru că... - Eram niște părinți îngrozitori.
Nu știam nici ce e tofu.
Erau vremuri simple.
Fiecare își știa locul și ce trebuia să facă.
Lou câștiga banii, iar eu schimbam scutecele.
Dacă nu puteam plăti facturile, era vina lui Lou.
Dacă plângeau copiii, era vina mea.
Dar la voi, dacă ceva nu merge, e vina tuturor.
Nu cred că e bine pentru nimeni.
Cred că e mai complicat de atât.
Nu cred că acesta e cuvântul potrivit, draga mea.
Știi ce mă întrebam?
Dacă ai fi stat acasă cu Ben, oare vorbea deja?
Ben are aproape 2 ani și nu spune niciun cuvânt calumea.
Nu te deranjează?
Cel mai grav e că are dreptate în privința faptului că Ben nu vorbește.
La vârsta asta, Emily recita primul capitol
din Povestirile din Canterbury, în britanica veche.
Ben nu știe decât să mormăie.
Kate, nu-i nimic. Trebuie să discutăm faptul că tu...
Știu, Richard, știu că este un moment nepotrivit pentru amândoi
să ne angajăm în proiecte importante la serviciu în același timp.
Dar putem reuși, știu asta.
O să-mi dau toată silința să mă asigur că nu omitem nimic.
Ai muncit mult să obții un proiect important la serviciu. Și eu la fel.
E o mare dilemă.
Putem face asta, dar trebuie să jonglăm puțin.
Știu, dar dacă...
Promit că voi avea grijă să funcționeze totul, nu-ți face griji.
- Bine, nu spuneam decât că... - Ți-am spus să nu-ți faci griji!
Ai cam țipat, ceea ce nu e prea liniștitor.
Ce înseamnă asta? Ce faci?
O să ne dai viețile peste cap
și vrei să facem sex, să ne prefacem că totul e bine?
Acesta-i planul?
- Da. - Îmi place.
Chiar îmi place.
Sincer, să folosești sexul pentru a compensa carențele unei relații,
e nivelul cel mai de jos pe care îl poți atinge.
Dar uneori trebuie să faci asta.
De fapt, eu fac asta tot timpul.
Cu o rată de succes de 100%.
Richard avea dreptate să se îngrijoreze. Va fi foarte dificil.
Slavă Domnului c-o am pe Momo să mă ajute la treburi.
Amabilă, încurajatoare, prietenoasă. Nu era nimic din toate astea.
Dar muncea pe brânci.
Obligația mea era să petrec 2-3 zile pe săptămână la New York cu Jack.
Era impresionant, perspicace, isteț. Avea o mulțime de calități,
spre deosebire de Chris Bunce.
Cred c-ar trebui să includem o poliță de asigurare în fondurile de pensii.
Exact.
Jack, voiam să-ți...
Dacă vrei să-mi mulțumești iar,
te rog să n-o faci.
Nu.
Nu asta voiam să fac.
N-aș mulțumi cuiva care mi-a acordat o mare șansă.
Probabil cea mai importantă șansă din cariera mea.
Ce fel de om aș fi?
Bine. Exact.
Dar îți mulțumesc.
- De asta avem nevoie. - Bine. De acord.
Mă duc la toaletă.
Îmi pare rău c-o să să fiu acolo, să te pup de noapte bună.
Ne vedem mâine, da?
Bine.
Te iubesc. Un pupic pe față, mare, un pupic și-o-îmbrățișare.
O îmbrățișare.
Și un vis cât mai plăcut,
prin somn să vorbesc despre tine.
Pentru secțiunea returnărilor, mă gândeam să fac o schiță care...
Gata cu munca.
Îmi dai paharul cu Martini înapoi?
Îl tot muți pe marginea mesei.
Scuze.
Mă mir că nu-ți tai și friptura.
- E puterea obișnuinței. - Nu-i nimic.
Tu ai copii?
Nu.
Am...
Am fost căsătorit. O dată.
Era o fată drăgălașă. Foarte specială.
Apoi...
La doi ani după nuntă s-a îmbolnăvit și...
Deși a luptat incredibil de mult...
- Îmi pare foarte rău. - Nu-i nimic.
Sunt bine.
Când ți se întâmplă așa ceva, îți schimbă modul în care valorezi
și percepi totul.
De atunci am încercat să păstrez lucrurile cât mai simple cu putință.
Îmi place meseria mea. Îmi place serviciul meu.
Are urcușuri și coborâșuri, dar măcar nu-ți sfâșie inima.
Dar ție? Îți place ceea ce faci?
Îmi ador serviciul.
Piața nu știe ce sex am, știe doar dacă fac bine sau greșesc.
Îmi place corectitudinea acestui lucru.
Deși uneori mi-ar plăcea să nu-mi iubesc așa mult serviciul.
- Pentru că așa... - Ai putea fi acasă, cu copiii tăi.
Ți se permite să-ți fie dor de copiii tăi.
Uite care-i situația.
Am doi copii minunați, pe care îi ador.
Dar viața se schimbă. Nu e niciun dubiu în privința asta.
Nu mai există activități la minut, nu mai inviți lume la cină în ultima clipă,
nu mai vezi un film, iar tot ce-ți dorești...
- E să joci popice. - Popice?
Da, eu și sora mea jucam mereu popice, dar acum suntem amândouă mame și...
Unde a dispărut timpul?
Popice?
Îmi cer scuze.
Nu trebuia să-ți vorbesc despre copiii mei. Nu este profesional.
De acum înainte, nu te mai gândi la mine ca fiind Kate, mama care lucrează.
Consideră-mă Bill.
Analistul tău financiar de încredere.
Problema e că studiile arată că femeile sunt investitori mai buni.
Dar dacă vrei, o să uit că ești femeie.
Mulțumesc. Adică nu-ți mulțumesc.
Așadar...
- Noapte bună, Jack. - Noapte bună, Bill.
La revedere.
Pa pa.
Din acel moment, viața a devenit tot mai aglomerată.
Partea nostimă e că părea că fac ca totul să funcționeze.
Am citit cândva că șmecheria când jonglezi nu constă în a prinde,
ci în modul de aruncare. Așa că am continuat să arunc.
Să arunc și iar să arunc.
Asta-i nouă. N-are nicio pată.
Doamne, am cu ce să mă îmbrac!
- Ben a vomat? - Nu vrea să mănânce.
N-am mai văzut-o pe Kate muncind atâta, dar mereu a avut grijă de Ben și Emily.
Își iubește foarte mult copiii.
Mi-am dus copiii la școală la ora 7:15.
La cât am venit aici, la 7:45?
- Aproximativ. - Da.
Și plec în jur de...
14:00.
Știu că vrei să pleci. Dar nu-ți poți da demisia de la redacție.
De ce nu?
Te cunosc, Hildy, știu ce-ar însemna pentru tine să-ți dai demisia.
- Ce anume? - Te-ar omorî.
- N-ai de unde să știi asta. - Ba știu. Sunt ziarist.
De asta demisionez. Plec undeva unde să pot fi femeie.
Dintr-o dată, parcă viețile noastre erau pe accelerație.
Trebuia să fiu atentă la toate în același timp.
Feriți-vă! Trec!
O altă regulă a jongleriei este că tot ce se aruncă-n sus,
va și cădea.
Să nu calci în răhăței de câine, draga mea.
În același timp, eu și Jack aveam un termen limită extrem de apropiat.
E-mail-urile noastre au devenit din zilnice, în fiecare oră.
Aveți cuvântul meu de onoare
c-am avut grijă să mențin distanța profesională cuvenită de fiecare dată.
Dragă Jack, aceasta e versiunea finală în Power Point.
Mai ai vreo dorință?
Dragă Jack, voi face retușările finale.
Știi că m-aș da peste cap...
Pe curând. Kate.
Bună. De ce ești încă trează?
- Lucrez. - Suficient. Ne încadrăm în timp.
Du-te în pat.
Am prea multe de făcut. Patul e o pierdere de vreme.
Sper că nu mereu. Noapte bună, Kate.
Pupicei, Jack.
Noapte bună. Pupici.
Noapte bună. Kate.
Nu.
Dacă tot semnezi cu pupici, ai putea semna și cu "penetrează-mă".
- Bună. - Bună, tati.
Ții minte că Paula pleacă azi la 5? Poți să...
Am o întâlnire la 4, iar apoi cina.
Da, am uitat.
- Poți veni tu? - Da, nicio problemă. Vin eu.
- Te iubesc. Trebuie să plec. - Și eu te iubesc. Pa.
- Unde naiba-i Paula? - Nu știu.
Îi duc eu pe Ben la creșă și pe Em la școală.
- Pa, tati. - Pa.
Pa!
Em, draga mea, poți veni să-ți iei gentuța cu mâncare?
A fost o serie de întâlniri grozave săptămâna asta.
Primul semestru arată bine.
Bun. Să facem niște bani.
- Bunce, vrei o friptură? - Știi că vreau.
Aș fi onorat să mă lași să-ți fac cinste.
Cum ți s-a părut meciul de aseară?
Mâine voi întârzia. Am programare la doctor.
Bine.
Pentru că sunt însărcinată.
Cum ești?
Știu. Știu.
Au dat greș anticoncepționalele.
Nu-ți face griji, mă descurc. N-o să am copii, ții minte?
Stai, stai, stai. Stai.
Momo, știu că mă privești și-ți par un dezastru.
O grăbită nepensată care nu controlează sarcinile.
Înțeleg.
Dar nu e doar asta.
E și foarte multă bucurie.
Dacă dintr-un motiv oarecare
vrei să experimentezi nebunia de-a avea un copil,
te-aș putea ajuta. Sunt mamă de ceva vreme.
Ți-aș putea da niște ponturi utile ca să te descurci și la serviciu, și acasă.
Ca să nu neglijezi nimic.
Dumnezeule! Cât e ceasul?
La naiba!
La naiba. La naiba. La naiba.
La naiba!
La naiba...
Richard, eu sunt. Îmi pare foarte, foarte, foarte rău, iubitule.
Știu că ai o cină. Sunt pe drum, poți pleca după aceea.
Sunt pe scări. Mă apropii de ușa de la intrare. Intru.
Femeia are puzzle-ul vieții de familie în mintea ei.
Mintea unei femei care lucrează e ca turnul de control al unui aeroport.
Richard, dragule.
Am venit!
Sunt acasă!
- Mami. - Bună, scumpo. Unde-i tati?
A trebuit să plece la cină.
E la cină? Și voi cu cine sunteți?
Îmi pare rău. N-am știut ce să fac.
Da, știu asta...
Am sunat-o pe Wendy sau cum o chema-o și am întrebat-o dacă poate veni dădaca ei.
Ai sunat-o pe Wendy "fac totul perfect"?
Și mi-ai lăsat copiii cu o necunoscută?
Kate, nu erai acasă. I-am lăsat cu o dădacă.
Da, care nu-i cunoaște.
A fost bine. Uneori trebuie să ne mulțumească și binele.
Copiii sunt bine. Aș spune că dădaca a fost perfectă.
Dădaca de rezervă e pe lista mea.
Iar începi cu listele? Pe bune?
Fă Pilates, pregătește lasagna... Ai putea include și o stație spațială.
Nu ești prea drăguț. Rezolv multe de pe listele alea.
Știu, iartă-mă. Hai să mergem la culcare, da?
Richard, stai. Trebuie să mă duc la Cleveland mâine. Doar pentru o seară.
Jack și cu mine trebuie să ne întâlnim cu niște posibili investitori,
să vedem cât sunt dispuși să investească, înainte de a scoate oferta pe piață.
Vino.
Hai la culcare.
Sunt încă aici.
În meseria asta trebuie să călătorești. Suntem alergători de cursă lungă.
Dacă ești legat de ceva,
ești o pasăre ce nu poate zbura.
Nimeni nu merge la menajerie să cumpere o pasăre ce nu poate zbura.
Mulțumesc.
Cred că astfel îi vom convinge să se implice.
Mulțumesc frumos.
Cât de mare era cartoful din care provine asta?
E genul de comentariu care îmi face familia să râdă.
Scuze.
- Ți-au făcut o impresie bună investitorii? - Mi-au plăcut.
Mergem să vedem celebrele panorame din Cleveland?
Unde ziceai că sunt?
Știi o altă glumă a călătoriilor de afaceri?
Mama mereu spunea că-i palpitant să vezi atâtea orașe diferite.
Dar în general vedem interioarele hotelurilor și aeroporturilor.
Nu și în seara asta.
- Joci popice? - Arăt de parcă aș juca?
Totul e pregătit, dar aveți doar jumătate de oră.
Veți sta la rând, pentru că e seara campionatului.
Asta dacă nu vreți să vă alăturați unei echipe.
E posibil să fie destul de competitivi.
Da, bravo!
Ești micuță, dar știi să arunci!
Luați lecții.
Vor lua bătaie.
Timbo!
E rândul tău.
Arată-ne ce poți, New York.
E simplu. Balansezi bila și țintești spre centru.
O arunc și sper să iasă bine, da?
Gata. Am prins-o.
Baftă, New York!
Da!
Cine pierde acum?
Înțeleg ce voiai să spui. E amuzant la popice.
Noroc tuturor!
Foarte drăguț!
Dacă punctezi pentru echipă, te iertăm că ești bancher.
Da!
Mulțumesc frumos.
Da!
Nu pot să cred că ești un popicar obișnuit.
Când eram la facultate, toți colegii mei jucau popice.
Era amuzant.
Dar nu la fel de amuzant ca în seara asta.
Și după aceea?
După aceea m-am dus în camera mea de hotel, am mâncat toate bomboanele și am adormit.
Dar el a venit la ușa ta și a spus: "Kate, nu pot trăi fără tine".
- Fugi cu mine în lume. - Nu.
- N-a fost așa. - Serios?
I-ai spus lui Richard că ai ieșit în oraș cu Jack?
Nu, pentru că n-am ieșit în oraș, am fost la popice.
Și este absurd!
Jack și cu mine suntem prietenoși.
Ai dreptate.
Știu că bărbații burlaci
detestă să le facă avansuri colegelor în călătoriile de afaceri.
Nu e genul acela.
Cum își semnează e-mail-urile?
Poftim?
Cu: "Jack", "salutări", "al tău", "mă gândesc la tine".
Nu știu.
Cu pupici și inimioare?
Cu pupici și inimioare, așa-i?
Nu mă mai chestiona. Nu e una dintre anchetele tale.
- Doamne, roșești! - Ba nu.
Promite-mi...
că nu vei face nimic dezgustător sau imoral...
fără să-mi povestești detaliat.
Proaspăt de la microunde.
Haide, altfel se răcește.
Stai așa.
Cum a fost călătoria?
Poftim?
Ai fost la Cleveland.
Bine. A fost bine.
Vestea bună e că proiectul e pe drumul cel bun. Jack e mulțumit.
Jack e mulțumit.
Lui Jack îi place să trimită mesaje.
Jack e alergic la alune.
L-am căutat pe Google. Stai jos.
Tipul e hidos. Doamne...
Probabil e un coșmar să fii în compania lui.
Serios? N-am observat.
N-ai observat...
- Nu știu dacă e drăguț sau nu. - Nu, sigur că nu.
Așadar... e mulțumit!
Asta înseamnă că putem merge la părinții tăi de Ziua Recunoștinței.
Și putem lua bradul de Crăciun vineri, așa cum am stabilit.
Iar după aceea mă gândeam că poate...
am putea angaja o dădacă.
Luăm o dădacă și poate mergem la film.
- Da, ar fi distractiv. - Da.
Va fi ultra mega distractiv.
Bine, de acord. Îmi place.
M-am trezit în miezul nopții și mi-am dat seama că trebuie să ajustăm
diagramele grupurilor după tipul lor.
- Super. Putem face asta mâine. - Poți să-mi trimiți un e-mail.
E în regulă.
Nu mai vin la birou până luni.
Serios? Dar spuneai că ai de făcut multe lucruri.
E Ziua Recunoștinței. E în regulă, suntem în grafic.
- Ești sigură? - Da.
Îmi doresc să petrec un timp cu familia mea.
- Încă ceva. - Da.
Păstrez copilul.
Scuză-mă. Poftim?
Îți spun pentru că, fiind șefa mea, cred că trebuie să...
Dumnezeule, Momo! Uită de toate astea!
Acum mă simt stânjenită.
Mă bucur enorm pentru tine.
Tot stânjenită mă simt.
Nimeni nu-ți poate explica înainte să ai copilul,
iar după ce-l vei avea,
o să te întrebi de ce nu ți-a spus nimeni ce vei simți.
Te rog, nu mă mai îmbrățișa.
Petrecere frumoasă de Ziua Recunoștinței!
Și ție la fel.
Nu mă simt grozav fiind însărcinată.
Mă simt ca și cum aș face o greșeală.
Dar mulți oameni fac copii din greșeală.
Poate copilul meu va fi ca Justin Bieber.
La început a fost o greșeală.
Acum e miliardar.
- Noapte bună. - Noapte bună, Kate.
Aici erai. Am auzit că ți-ai luat 5 zile libere.
Îmi place că trăiești clipa.
Dar te informez că voi fi în oraș.
Soția mea gătește pentru vreo 20 de persoane.
Pregătește trei curcani.
Dacă vrei să-ți țin locul, îți stau la dispoziție.
Trei curcani? Incredibil!
De ce nu-i dai lui Abelhammer numărul meu de mobil?
În caz că are nevoie de ceva.
Petrecere frumoasă de Ziua Recunoștinței!
Iată ce trebui să știți despre Bunce.
E genul căruia îi place să apară la final și să-și asume toate meritele,
după ce altcineva a muncit din greu.
Dacă greșesc puțin de tot, e super pregătit să mă înlocuiască.
Apropo, și eu gătesc grozav curcanul.
E delicios.
Toată lumea spune că pieptul meu e foarte suculent.
Doamne...
Semeni cu un catâr care vrea să se cațăre pe Sierra Madre.
Am luat baterie de schimb, scutece, leagăn portabil.
Suzeta și castronelele copiilor pentru cereale.
Nu trebuie să-ți iei bagaje. Toată lumea știe să cumpere câte două seturi din orice.
Păstrezi unul la casa de la țară și gata, ai rezolvat.
Și hamalii au mai puține bagaje.
Ești gata de distracție?
Îmi place starea de spirit.
Să nu-i spui mamei tale despre noul meu proiect și termenul limită, da?
Și ce vrei să faci? O vei minți?
Să vedem... Da!
Asta nu vrea să stea înăuntru.
Unu, doi, trei.
Nu-ți face griji pentru ea.
E tot al nostru, nu?
Nu...
Cine știe versurile?
Tu, tati.
Haideți!
Îmi place strofa asta.
Cântă, Kate.
Emily, haide!
Așa. Cântă, Kate!
Ce vom face?
- Începem! - Unu, doi...
Ia uite... Suntem în excursie.
Suntem toți în același loc.
Nu-i așa?
Ai dreptate. E grozav.
- E plăcut. - Serios.
Vibrează.
Răspunde. E în regulă.
O să...
Îl trec pe silențios.
Și a tăcut. N-o să lucrez.
- Bine. - N-o să...
Nu lucrez, vezi?
Nu-mi trebuie.
- Ești sigură? - Da.
- Poți să preiei apelurile. - Nu e cazul.
Bine.
Ai făcut o greșeală.
Cine vrea mozol?
Tu?
Prinde-l! Prinde-l!
Miroase grozav!
Mulțumesc.
Mulțumesc pentru ceea ce faci.
Miroase delicios, Kate.
Niște oameni de zăpadă...
Niște oameni de zăpadă stau în fața bărbierului.
- Iar unul dintre ei spune... - Miroase a morcovi.
E gluma de anul trecut.
Mi-ați stricat poanta.
E aceeași poantă de 30 de ani.
N-am înțeles.
Din cauza nasurilor lor. Aveau nasul din morcov.
Șoseaua trebuie acoperită cu gheață dacă vrea cineva să patineze mâine.
I-am promis lui Em că vom face un om de zăpadă mâine, nu?
Da.
Îl puteți face după.
E delicios, mamă. Cum l-ai făcut anul acesta?
Nu mai aveam dovlecei copți și am pus...
- Ai folosit smântână, nu? - Da, degresată, dar e mai bună grasă.
- Te simți bine? - Da.
Da, e aici.
- Kate,e pentru tine. Cineva pe nume Nono. - Nu Nono, Momo.
Răspund de dincolo.
Ce vrei să spui?
- Te simți bine? - Ce-i cu tine?
Ți-am lăsat o sută de mesaje. Jack încearcă să te găsească.
O să-mi verific telefonul.
Ți-l amintești pe Barry Bradwood? A fost arestat.
- O să meargă la închisoare. - Serios?
Bradwood Barry? Ce-a făcut?
S-a implicat în ceva cu un traficant de droguri
și a fost angajat să ucidă pe cineva.
- Pe cine a ucis? - Nu știu.
Bună, Jack. Scuze că ți-am ratat apelurile. Nu prea am semnal.
În fine. Ce este?
Regret, Kate, comisia și-a schimbat programul.
Ne pot primi doar mâine.
La naiba. Când s-a întâmplat asta?
Dacă nu poți să vii, poate te înlocuiește Bunce.
Comisia va pleca la Hong Kong poimâine pentru o săptămână.
Au o urgență cu investitorii asiatici.
Asta înseamnă că mâine dimineață e singura noastră șansă
să le expunem propunerea.
Dar Jack a spus că Bunce ar putea merge.
Lasă-l să se ducă.
Zău așa, Richard.
Nu-l pot lăsa pe Bunce. Știi cât de mult am muncit.
Nu pot hotărî când și unde ne primesc.
Nu-i vina mea. Am plănuit totul tocmai pentru a nu se întâmpla așa ceva.
Dar trebuia să faci un om de zăpadă.
Scumpo, știu.
Ascultă-mă.
Data viitoare când va fi zăpadă,
vom face un om de zăpadă. Îți promit.
Mi-ai promis deja.
Pa pa, iepurașule.
Pa pa, mama.
Dumnezeule!
A vorbit!
Ben!
A spus "pa pa, mama".
- A vorbit! - Pa pa, mama.
E foarte util.
- Richard, îmi pare... - Trebuie să pleci, Kate.
Vorbim când te întorci, bine?
La revedere.
Toți am auzit despre Ziua Recunoștinței.
Să pleci imediat după cină? Pe bune? Cine face așa ceva?
Eu prefer să stau cu familia mea.
Să strâng după soțul meu și prietenii lui, să ne uităm la fotbal...
Alerg după copii, pentru că au mâncat prea mult tort.
Apoi fac 11 sendvișuri din aperitive pentru toți pentru a doua zi.
În timp ce soacra mea o să-mi spună a suta oară că mâncarea era prea uscată.
De parcă n-am mai auzit niciodată asta.
Dar...
E familia.
Și o ador.
O ador.
Mă simt mult mai bine. Mulțumesc. Să ne concentrăm asupra propunerii.
Mă gândeam să începem cu o prezentare generală
a celor ce plătesc versus cei ce nu plătesc.
Ai grijă!
Sau poți să mai vomiți de câteva ori.
- Momo, te simți bine? - Da, mă simt bine.
Nu simt că e un miracol.
Nicio grijă, grețurile matinale durează doar vreo...
9 luni.
Am trecut și eu prin asta.
- Ești bine? - Nu arăt bine?
Să mergem.
Momo.
Dumnezeule!
E oficial. Sunt dezgustătoare.
Cum s-a întâmplat așa ceva?
Nu răspunde.
Mulțumesc.
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
Mulțumesc pentru bilet. Camera e superbă!
Știi ceva?
Te-ai dat peste cap ca să-ți iasă bine.
Meriți o cameră frumoasă și cel puțin o șansă la comisie.
Pentru că altfel...
Gata, dle Abelhammer.
Să mergem.
Ține minte. Suntem o echipă trăsnet, Bill.
Am venit astăzi aici pentru a discuta despre posibilități.
Posibilitatea unui nou produs financiar.
Care ne-ar putea readuce din încrederea pe care clienții noștri și-au pierdut-o.
Vrem ca ei să înțeleagă că vrem să facem bani atât pentru ei,
cât și pentru noi.
Aș vrea să încep cu câteva diagrame care să vă indice
strategia bazată pe dividente.
Momo.
Prezentarea Power Point decurgea foarte bine.
Nimeni nu și-a dat seama că Momo și cu mine
n-am dormit toată noaptea și am repetat.
Până când...
E băiat!
Am realizat 300 de prezentări anul trecut și n-am greșit nici măcar o dată.
Nu e vina mea. Sarcina mi-a afectat creierul.
Nu înțeleg. Copilul nu e în apropierea creierului.
Ce altceva îi mai poate face creierului tău?
Scuză-mă, eram așa agitată c-am uitat...
Glumești? A fost super tare. N-am scos niciun cuvânt. I-a plăcut.
- Am văzut asta. - Serios?
Serios, lunatico.
Doamne, ador...
Felul în care te-ai descurcat. A fost absolut genial.
- Uite-l. Stai să finalizez. - Bine.
Te simți bine?
Kate, sper că n-am stricat totul.
Nu, nu-i nimic. Nu-ți face griji.
Exact cum credeam. Ai fost fenomenală. Se întrebau de ce te ascunzi la Boston.
- Serios? - Ies cu el la masă. Are multe întrebări.
Vor fi întrebări directe. Asta înseamnă că e serios.
Aș putea să...
Pot să mă întorc la Boston?
Da, așa cred. Te sun dacă aflu ceva, bine?
Știi ce m-a întrebat prima dată?
De unde mi-a venit ideea?
Sper că i-a spus că e ideea ta.
Am dezvoltat-o împreună.
E complet diferită de versiunea cu care am început eu.
Nu este corect.
Tu ar trebui să iei prânzul cu el.
- Hardcourt ar trebui să te cunoască. - Mă va cunoaște.
Mă cunoaște. Eu am susținut prezentarea, nu Jack.
Dar acum Jack ia masa cu Hardcourt, iar până la desert,
va deveni ideea lui Jack.
Tipii ăștia nu ajung în vârf recunoscând meritele echipei.
Ce tot fac?
Trebuie să vii cu mine.
De la tine am ideea.
Este a ta.
Suntem o echipă.
Iar echipele rămân unite.
Nu-i așa, Momo?
Era aruncarea 18... sau 28? Nu-mi amintesc.
- 18 era. - 18?
Era extrem de multă presiune. Toată lumea tăcea.
- Iar domnul acesta... - Cu excepția ta.
Acest domn elegant, indiferent de unde ai fi,
se ridică și spune: "să vedem cine pierde acolo".
- Fix așa. - Exact așa.
Cred c-am ridicat tonul. În sfârșit îmi găsisem vocea interioară.
Cred că ai spus-o cu accent.
- A fost o plăcere să te cunosc. - De asemeni.
Jack o să-ți spună că mi-ar plăcea să refuz și am dubiile mele,
dar tu ai o propunere sustenabilă care mă intrigă.
Doamne. Vă mulțumesc.
Mulțumesc.
Ai dreptate, îi place să mulțumească.
Ținem legătura.
A fost un miracol. El nu spune niciodată nimic pozitiv.
Crezi c-o să accepte?
Da, cred că avem șanse foarte mari. Absolut.
Doamne, nu pot să cred c-a mers așa bine!
Reușești să prinzi avionul?
Nu știu. Stai să văd cât e ceasul.
Ia te uită. I s-a terminat bateria.
- A murit? - Da, nu l-am încărcat.
Folosește-l pe al meu.
O mulțime de apeluri pierdute.
Toate pentru tine.
Richard, iubitule, sunt pe drum. Ajung cât de repede pot.
Monitorizați-i cu atenție.
Dacă are amețeli sau grețuri astă seară, sunați-ne imediat.
Vă mulțumesc frumos.
Emily.
Ben.
- Bună, mami. - Bună, puiuț.
Ce s-a întâmplat?
S-a împiedicat de covor și a căzut pe scări.
Dacă un bărbat pleacă de la birou să se ducă la copilul lui,
e considerat un adevărat model de părinte devotat.
Dacă o femeie pleacă de la birou să se ducă la copilul ei bolnav,
e considerată dezorganizată, iresponsabilă și insuficient implicată.
- Știu, era pe listă. Corect? - Nu, dă-o-ncolo de listă.
Și tu locuiești aici, Richard.
Nu te-ai împiedicat de mochetă de mii de ori?
Cel puțin eram aici când s-a întâmplat.
Am încercat să te sun, să-ți trimit mesaje. N-ai pus mâna pe telefon ore la rând.
Ți-am spus c-am uitat să-mi încarc telefonul.
A trebuit să intru în e-mailul din computerul tău
să iau numărul iubitului tău.
A fost o senzație superbă!
- Fii serios... - Dar nici el n-a răspuns.
Și Jack a uitat să-și încarce telefonul? Nu pare stilul lui.
Aveam întâlnire cu Hardcourt. Știai asta.
Doar nu eram nuzi pe o plajă din Aruba, bând cocteiluri.
Negi extrem de vehement.
Ai dreptate. Am greșit.
N-am fost aici când Ben avea nevoie de mine.
Ce importanță are?
Tu nici când ești aici nu ești prezentă, Kate.
Nu ne așezăm niciodată.
Nu ne relaxăm, nu râdem.
Nu spunem poante. Să nu mai spun că nici sex nu facem.
Sincer...
Nu înțeleg ce vrei de la mine.
Nu știi ce vreau? Vreau câteva clipe în care să nu fim panicați.
Și să discutăm despre altceva în afară de logistică.
În care să te prefaci că râzi de vechile mele glume, deși le-ai mai auzit.
În care să putem discuta 5 minute liniștiți.
Doar 5 minute în care să fim împreună.
Asta-i tot.
Lista mea.
1. Să-mi fac ordine în viață.
2. Să nu mai fac liste.
Unde-i tati?
A trebuit să plece la serviciu mai devreme.
Em...
Știi că n-am vrut să plec de Ziua Recunoștinței, nu?
Am vrut să rămân cu tine.
Ai pierdut-o. La fel cum ai pierdut Ziua Jamaica
și petrecerea de la ziua lui Liby.
Pentru că a trebuit să vorbești la telefon și să pleci cu avionul la New York.
Am spus tuturor
că într-o zi poate vom face un om de zăpadă împreună.
Probabil că nu.
Ba nu, o să-l facem, Em, îți promit.
Bine?
Data viitoare când va ninge.
Te iubesc.
La serviciu, când te comporți ca unul dintre băieți,
te etichetează ca fiind dură și dificilă.
Așa că te comporți ca o femeie,
să ți se spună că ești emotivă și dificilă.
"Dificil" e cuvântul care descrie orice nu e masculin.
Am venit să te anunț că trebuie să se ocupe cineva de contul din Atlanta.
Da, am auzit asta.
Trebuie să trimit pe cineva acolo în seara asta.
Nu. Da. Nu. Bine.
Alo.
Unde ești?
E o surpriză foarte plăcută.
Ce faci aici?
Nu era corect să vii doar tu la New York mereu.
Aș vrea să fac ceva în privința asta. Mai ales acum.
De ce acum?
Fondul va avea nevoie de un nume.
Stai...
Am reușit?
Hardcourt finanțează doar un program pilot,
dar rareori face asta și numai când e sigur.
- Da, am reușit. - Am reușit!
Kate.
Voiam să spun că...
Am venit și să-ți spun...
Noi doi suntem o echipă. O echipă grozavă.
M-am gândit în ultimul timp...
Kate...
Eu nu sunt deloc așa.
Să-mi verific e-mail-ul la fiecare 10 secunde
să văd dacă am primit ceva de la tine.
Vreau să-ți spun toate nimicurile pe care le văd și le aud în timpul zilei.
Știu că date fiind circumstanțele, e o nebunie, dar voiam să-ți spun...
Dacă e vreo parte din tine care simte același lucru...
Ți-am spus povestea mea. Fără complicații.
Tu ai făcut ca o situație complicată să pară atractivă.
Și pentru prima dată după mult timp mă simt pregătit să...
Eu...
Jack, mă bucur enorm că simți asta.
Acum o să-ți găsești pe cineva
care va însemna pentru tine
la fel de mult cât înseamnă Richard pentru mine.
Am încurcat îngrozitor lucrurile și sper că mai am un loc lângă el,
pentru că acolo mi-e locul.
Ninge.
Da.
Doamne! Trebuie să plec. Scuză-mă.
Te sun mai târziu. Am ceva de făcut.
Mulțumesc.
Mulțumesc! Mulțumesc!
Vreau să vorbesc cu el imediat.
E într-o ședință, draga mea.
Clark, am venit să-ți spun că plec la Atlanta luni.
Așa că... numai bine.
Ba nu, te duci în acest weekend.
Clienții te așteaptă.
Am putea discuta asta în particular?
Putem discuta luni, când te întorci din călătoria la Atlanta din acest weekend.
Bine.
Așadar.
Vezi tu? Problema e că...
Sunt...
ocupată.
Pentru că?
Pentru că...
Trebuie să fac un om de zăpadă.
Motivele pentru care n-o să mai lucrez la Edgar Foster.
1. Pentru că am două vieți și nu mă mai bucur de niciuna.
Crăciun fericit!
Ninge! Mami vine acasă mai devreme, nu-i așa?
Nu, puiule, are de lucru. O vom vedea mai târziu.
Ba nu, vine.
Taxi.
2. Pentru că încercând să fiu bărbat, irosesc femeia.
Vine. A spus că la următoarea ninsoare vom face un om de zăpadă împreună.
O să vină. A promis. De două ori.
3. Pentru că-mi vor crește copiii cât ai clipi,
iar eu aș pierde asta.
Puiuț, mami te iubește foarte mult, dar are treabă.
Serios? Ești sigur?
Vreți să ne jucăm?
4. Pentru că într-un fel, cumva, într-o bună zi,
lucrurile trebuie să se schimbe.
Richard, eu...
Știu că lucrurile trebuie să se schimbe.
Știu că dacă n-aș avea serviciul acesta,
lucrurile ar merge mai bine în mai multe sensuri.
Dar...
Fără serviciul acesta, nu sunt eu însămi.
Iar fără tine, fără Ben și Emily,
nu însemn nimic.
Așa că...
Am fost pe la Clark azi.
Am investit tot ce am în serviciul acesta și îmi place cu adevărat.
Dar nu-mi mai pot părăsi familia în orice moment.
Nu voi mai face asta.
Dacă ceea ce am de oferit nu e suficient pentru voi,
concediați-mă.
Eu n-o să-mi dau demisia.
Nu mi-o dau.
Nu pot să renunț.
Atunci pleacă.
Poți să te duci luni.
Acum pleacă.
Până nu mă răzgândesc.
Serios?
Pleacă.
Mulțumesc.
Mulțumesc!
Bunce, șterge-ți rânjetul de pe față.
Dacă obții un contract cu Jack Abelhammer,
discutăm și despre eliberarea programului tău.
De acum, dacă va fi cineva dezamăgit, vor fi Clark, Jack sau Bunce.
Iar dacă pe șefii mei îi deranjează, o să-mi caut un alt serviciu.
Întotdeauna va exista o nouă afacere.
Însă există o singură primă tunsoare.
Bine.
- Și de acum înainte... - Da.
Voi purta cu mândrie tava cu plăcintă semipreparată.
Exact! Am cumpărat afurisita aia de plăcintă!
Care-i problema ei?
Richard, știu că te înnebunesc.
Dar te iubesc.
Extrem de mult.
Și îmi pare foarte rău pentru tot.
Ai terminat?
Da.
Am și eu ceva de spus.
Am ceva de citit, de fapt.
O listă?
Da.
Să schimb mocheta de pe scări.
Am făcut-o.
Trebuie să cumpăr opincuțe pentru recitalul de balet al lui Emily.
Ben începe orele de logopedie joi.
Totul e stabilit.
Am luat un trafalet.
N-o să-l folosesc niciodată, dar poate o să-l privesc.
Eu și Kate.
Da.
E primul pe listă.
Richard.
Tot harababură o să fie, să știi.
E singurul lucru de care sunt sigură.
C-o să fie tot harababură.
Dar va fi aiureala harababura noastră, nu?
- Unde sunt copiii? - Nu știu.
Hai să-i găsim.
Bună!
Haideți să facem un om de zăpadă.
În situația de față, un final care să rezolve tot, iese din discuție.
Kate a obținut un fond nou și ne bucurăm cu toții pentru ea.
Cred că dintre toți eu mă bucur cel mai puțin pentru ea.
Dar tot mă bucur enorm pentru ea.
Momo, e foarte frumos.
De asemeni...
E dificil de evaluat.
Clipa în care mi l-au dat a fost de parcă...
De ce nu mi-ai spus nimic?
Nu-i frumos să ai secrete.
Nu-i amuzant.
Dacă ne extindem la nivel global, am putea percepe 2-3%.
Ar suna mult mai convingător dacă n-ai avea muștar pe față.
- Aici? - Da.
Mulțumesc.
Ești absolut convinsă că nu vrei să fugi cu mine la Aruba?
Da, 100%.
Dar prietenei mele, Alison, îi place Aruba.
Este inteligentă și frumoasă.
E disponibilă.
O vei adora!
Ce se aude de întâlnirea cu Victor Chao?
Va veni la New York sâmbătă.
A spus că se poate întâlni cu noi dimineață.
Nu pot, am o altă întâlnire sâmbătă.
Unu, doi, trei!
Mami, mi-l dai?
Lovește balonul.
Mă întorc de la Berlin marți și plec direct la San Francisco.
Mă duc la New York săptămâna viitoare.
- Dificil program. - Chiar este.
Nu-mi amintesc. Cu ce se ocupă Kate?
Ceva complicat, cu bani, nu?
Nu, nu, nu. E foarte simplu.
E jongler.
Traducerea: By Ted 4You
WwW.Cosul-De-Gunoi.Do.Am
DUPĂ DOUĂ LUNI
Aveți o felicitare electronică.
Salutări de la Jack și Alison din Aruba.
Dragă Kate, e o fată minunată. Mulțumesc.
Mulțumesc. Mulțumesc. Mulțumesc.
Ori e irlandez, ori scoțian.
Dar indiferent ce se întâmplă sub kilt-ul lui...
Pot spune că nu degeaba i se spune Abel "hammer" (ciocan).